П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/2929/20	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмовго провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  "АВТОБУС 365" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  "АВТОБУС 365"  до Одеської митниці Держмитслужби про скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю  "АВТОБУС 365" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому, з урахуванням подальшого збільшення позовних вимог, позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА500060/2019/000164/2 від « 08» жовтня 2019 року за митною декларацією UА500060/2019/031193 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019/00649; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА500060/2019/000098/1 від « 23» липня 2019 року за митною декларацією UА500060/2019/022287 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019/00466.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду ТОВ подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.
З огляду на неприбуття у судове засідання 21 квітня 2021 року сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 22 квітня 2021 року було складено повне судове рішення. 
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2019 року між компанією Bus Trade Center Stockholm AB (далі - «Продавець») та ТОВ  був укладений контракт №7487/25-SE (далі «Контракт») на поставку пасажирського автобуса MAN 21 LIONSCITY, 2005 р.в.
Відповідно до п.1.1 контракту Продавець зобов`язався передати у власність Покупця 5 (п`ять) пасажирських автобусів, які були у використанні, найменування яких зазначено у інвойсах (далі - «Товар»), а Покупець зобов`язався прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах контракту.
Так, контрактом передбачено наступні характеристики товару: автобус марки MAN A 21LIONSCITY, 2005 року виготовлення, автобус марки MAN А 21LIONSCITY, 2005 року виготовлення, автобус марки MAN А 21LIONS CITY, 2005 року виготовлення, автобус марки MAN А 21LIONS CITY, 2005 року виготовлення, автобус марки MAN A 21LIONSCITY, 2005 року виготовлення.
Відповідно до пункту 2.1 контракту, ціна на товар встановлена сторонами у євро, а згідно пункту 2.2 загальна сума контракту складає 16000,00 євро.
Поставка товару здійснюється на територію України силами та за рахунок покупця (п.3.2).
Товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем згідно кількості, вказаній в рахунку-фактурі (інвойс) після відмітки в інвойсі «Отримано» з боку покупця. Рахунок-фактура має містити найменування продавця, покупця та його адреси, товару, вартість з вказівкою вартості за одиницю, кількість та загальна вартість (3.3).
Поставка здійснюється протягом 7 днів з моменту оплати на умовах DAT Одеса, місце поставки: Україна, згідно Інкторемс 2010 (п.3.4).
Відповідно до п.4 контракту оплата здійснюється до моменту поставки 100% (передплата) двома частинами 40% та 60%, на підставі виставленого Продавцем рахунку (інвойса) в строк до 01 липня 2019 року. Строк дії контракту складає один рік з моменту його підписання. Комісійні видатки (в т.ч. видатки транзитних банків) за проведення платежів на рахунок сторони несуть в рівних частках.
04 жовтня 2019 року декларантом позивача була подана електронна митна декларація №UA500060/2019/031193 з метою митного оформлення імпортованого товару за контрактом.
В графі 31 митної декларації вказаний опис товару: автобус, що був у використанні -1 шт. марки MAN, модель MAN А 21LIONSCITY, календарний рік виготовлення - 01 червня 2005, модельний рік - 2005. Номер двигуна - немає даних, номер шасі - немає даних. З двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом, бензиновий, адаптований для роботи на газі CNG (газ метан), робочий об`єм циліндрів двигуна - 12816 куб.см. Потужність двигуна - 228 кВт. Фактичний пробіг - 1054159 км. Колір - зелений. Колісна формула 4x2. Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 31, стоячих місць - 56. Призначений для перевезення людей на дорогах загального користування. Маса в спорядженому стані: 12300 кг. Відповідає екологічним нормам рівня "ЄВРО-5". Цивільного призначення. Не має в своєму складі передавачі та приймачі. Торгівельна марка - MAN. Виробник: MAN NUTZFAHRZEUGE AKTIENGESELLSCHAFT. Країна виробництва DE. В графі 33 «Код товару» декларантом визначений код товару 87029019, який передбачає застосування ввізного мита за ставкою 5% від митної вартості товару. 
В графі 42 митної декларації визначена ціна імпортованого ТОВ товару у розмірі 3200,00 євро,  При цьому, до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) №UA500060/2019/031193 від 04 жовтня 2019 року уповноваженою особою декларанта були подані наступні документи: рахунок-фактура (proforma) № 2008 від 23 травня 2019 року; інвойс №2467 від 17 червня 2019 року; сертифікат про походження товару форми EUR.1 № А2349044 від 20 серпня 2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 06 серпня 2019 року; комерційну пропозицію постачальника Bus Trade Center Stockholm AB від 25 квітня 2019 року; платіжне доручення № 26 від 31 травня 2019 року; платіжне доручення № 25 від 02 серпня 2019 року; звіт № 1/5 від 15 серпня 2019 року про визначення ринкової вартості КТЗ MAN A 21LIONSCITY; контракт № 7487/25-SE від 22 травня 2019 року, укладений ТОВ з постачальником Bus Trade Center Stockholm AB; договір про надання послуг митного брокеру № 0404 від 23 травня 2019 року; лист ТОВ вих. №185 від 19 серпня 2019 року; копія митної експортної декларації країни відправлення №19SEE916742NHX0N64 від 25 червня 2019 року.
На запит відповідача повідомленням за вих. № 271/1 від 07 жовтня 2019 року позивачем надано пояснення стосовно відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, яка підтверджує його митну вартість, а саме: в рахунку-проформі від 23 травня 19 № 2008 та в рахунку-фактурі від 17 червня 2019 року № 2467 не зазначаються умови поставки товару Інкотремс; в митній декларації країни відправлення від 25 червня 2019 року №19SEE916742NHX0N64 вартість товару не відрізняється, оскільки оформлення митними органами Швеції здійснюється у грошовій одиниці Швеції - шведській кроні, і станом на момент оформлення ТЗ офіційний курс шведської крони до євро становив близько 1 євро = 10,6 шведської крони. Враховуючи даний розрахунок, зазначена митними органами Швеції сума у розмірі 34000 шведських крон в експортній декларації відповідає 3200 євро.
Код товару в експортній декларації вказується експортером. В митній декларації позивачем вказаний код товару 8702901900.
08 жовтня 2019 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000164/2 за митною декларацією UA500060/2019/031193.
Згідно з гр.33 рішення про коригування митної вартості подані декларантом документи містять дані:
- у п.3.4 зовнішньоекономічного контракту від 22 травня 2019 № 7487/25-SE вказано, що поставка товару здійснюється на умовах DAT - Одеса, при цьому умови поставки товару не вказані взагалі.
- в митній декларації країни відправлення від 25 червня 2019 №19SEE916742NHX0N64 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро), а також код товару не відповідає коду, за яким декларується товар.
- наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 1/10 від 18 липня 2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості транспортного засобу, оскільки ринкова вартість автобуса розрахована на прикладі подібних автобусів, але стандарту Євро 3, а до митного оформлення надано автобус зі стандартом Євро 5.
На підставі викладеного відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019/00649.
Крім того, 22 липня 2019 року декларантом позивача подано електронну митну декларацію №UA500060/2019/022287 з метою митного оформлення імпортованого товару за контрактом.
В графі 31 митної декларації вказаний опис товару: автобус, що був у використанні -1 шт. марки MAN, модель MAN А 21LIONSCITY, календарний рік виготовлення - 01 червня 2005, модельний рік - 2005. Номер двигуна - немає даних, номер шасі - немає даних. З двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом, бензиновий, адаптований для роботи на газі CNG (газ метан), робочий об`єм циліндрів - 12816 куб.см. Потужність двигуна - 228 кВт. Фактичний пробіг  1118926 км. Колір - зелений. Колісна формула 4x2. Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 31, стоячих місць - 54. Призначений для перевезення людей на дорогах загального користування. Маса в спорядженому стані: 12300 кг. Відповідає екологічним нормам рівня "ЄВРО-5". Цивільного призначення. Не має в своєму складі передавачі та приймачі. Торгівельна марка - MAN. Виробник: MAN NUTZFAHRZEUGE AKTIENGESELLSCHAFT. Країна виробництва DE. В графі 33 «Код товару» декларантом визначений код товару 87029019, який передбачає застосування ввізного мита за ставкою 5% від митної вартості товару. 
В графі 42 митної декларації визначена ціна імпортованого ТОВ товару у розмірі 3200,00 євро. Також, до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) №UA500060/2019/022287 від 22 липня 2019 року уповноваженою особою декларанта подані наступні документи: рахунок-фактура (proforma) № 2008 від 23 травня 2019 року; інвойс №2467 від 17 червня 2019 року; сертифікат про походження товару форми EUR.1 № А2177067 від 02 липня 2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27 червня 2019 року; комерційну пропозицію постачальника Bus Trade Center Stockholm AB від 25 квітня 2019 року; платіжне доручення №26 від 31 травня 2019 року; звіт № 1/13 від 18 червня 2019 року про визначення ринкової вартості КТЗ MAN A 21LIONSCITY, 2005 р.в.; контракт № 7487/25-SE від 22 травня 2019 року, укладений ТОВ з постачальником Bus Trade Center Stockholm AB; договір про надання послуг митного брокеру № 0404 від 23 травня 2019 року; лист ТОВ вих. №152 від 09 липня 2019 року; копія митної експортної декларації країни відправлення № 19SEE916BQ2FKJES5J8 від 25 червня 2019 року.
23 липня 2019 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000098/1 за митною декларацією UA500060/2019/022287.
Згідно з графою 33 вказаного рішення подані декларантом документи містять наступні розбіжності:
- в експортній МД 19SEE916BQ2FKJES5J8 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару;
- своїм листом ТОВ №152 повідомляє про повну передплату за партію 20 шт. автобусів, але сума наданих передплат не відповідає вартості товару.
Також у вищезазначеному рішенні містяться посилання на розбіжності, а саме:
- наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 1/14 від 18 липня 2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості транспортного засобу;
- у п.4 зовнішньоекономічного контракту від 22 травня 2019 року № 7487/25-SE передбачено 100% передплату за товар до 01 липня 2019 року. До митного оформлення подане платіжне доручення №26 від 31 травня 2019 року на суму 6400 євро.
З урахуванням вказаного митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019/00466.
Прийняття вказаних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за вказаний товар. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-УІ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
Крім цього, наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №1/10 від 18 липня 2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості транспортного засобу, оскільки ринкова вартість автобуса розрахована на прикладі подібних автобусів, але стандарту Євро 3, однак, в наданих декларантом для митного оформлення документах вказано стандарт Євро 5.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.
До митної справи, відповідно до вимог ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Відповідно до вимог ч.23, 24 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з положеннями МК України, орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до вимог ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до вимог п.2 ч.2 зазначеної статті МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно до вимог ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно положень п.п.4, 5 ст.54 МК України, митний орган зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Частинами 4, 5 ст.58 МК України   визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 10 ст.58 МК України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.
Також, згідно вимог ч.4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Так, стосовно «розбіжностей» з приводу того, що наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №1/10 від 18 липня 2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості транспортного засобу, оскільки ринкова вартість автобуса розрахована на прикладі подібних автобусів, але стандарту Євро 3, а до митного оформлення надано автобус зі стандартом Євро 5, а також з огляду на ту обставину, що наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 1/14 від 18 липня 2019 року не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості транспортного засобу, колегія суддів зазначає, що такий вид документу, як «висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини», передбачений п.8 ч.3 ст.53 МК україни, тобто тією частиною ст.53 МК України, яка регламентує обов`язок надання митному органу документів у випадку якщо документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, тобто обов`язкові до подання декларантом, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено належних та достатніх аргументів з приводу того, що документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, тобто обов`язкові до подання декларантом, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, в результаті чого відповідач взагалі мав би право затребувати експертний звіт (висновки).
Окремо колегія суддів зазначає, що такий звіт не є первинним документом, який підтверджує вартість імпортовано товару, такий звіт (висновок) носить консультаційний характер. Звіт про оцінку майна експерта по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому він не містить інформацію про ціноутворення, позаяк вказані дії виходять за межі професійної діяльності оцінювача.
Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі №820/638/17.
Також, стосовно тієї обставини, що в митній декларації країни відправлення від 25 червня 2019 року №19SEE916742NHX0N64 код товару не відповідає коду, за яким декларується товар, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.53 МК України надання митному органу копії митної декларації країни відправлення є обов`язковим для декларанта лише за умови, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, як, було зазначено вище, матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено жодних аргументів з приводу того, що документи, визначені ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Крім того, митним органом не зазначено, яким чином в даних спірних правовідносинах відмінність коду товару у відповідних деклараціях вплинула на митну вартість спірного товару, тим більше з урахуванням того факту, що відповідачем не оскаржується визначений ТОВ код товару в поданій митній декларації з метою його митного оформлення.
Стосовно тієї обставини (щодо рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000164/2), що у п.3.4 зовнішньоекономічного контракту від 22 травня 2019 № 7487/25-SE вказано, що поставка товару здійснюється на умовах DAT - Одеса, при цьому умови поставки товару не вказані ні в рахунку-проформі, ні в рахунку-фактурі, колегія суддів зазначає, що умови поставки товару вказані в зовнішньоекономічному контракті від 22 травня 2019 №7487/25-SE, який було подано ТОВ для митного оформлення, чого, на думку суду, достатньо для визначення фактичного порядку поставки спірного товару.
Стосовно не дотримання порядку проведеної оплати за товар колегія суддів зазначає, що дійсно у пункті 4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22 травня 2019 № 7487/25-SE вказано, що поставка товару здійснюється до моменту поставки, на умовах 100% передоплати відповідно до виставленого рахунку (інвойсу) в строк до 01 липня 2019 року.
Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що до митного  органу при оформленні (щодо автобусу з WIN НОМЕР_1 )  позивачем  надавались платіжні доручення №26 від 31 травня 2019 року та №25 від 02 серпня 2019 року, з чого можна зробити висновок, що станом на час подання митної декларації в жовтні 2019 року позивачем в повному обсязі було проведено оплату за поставлений товар. При цому, стосовно оплати за інший автобус, колегія суддів зазначає, що дійсно станом на момент подання митної декларації в липні 2019 року декларантом було подано лише платіжне доручення №26 від 31 травня 2019 року, водночас, як станом на час вирішенн справи судом першої інстанції, так і станом на даний час, матеріали справи містять платіжне доручення №25 від 02 серпня 2019 року, що свідчить про проведення оплати та про відсутність недоліків, які б могли викликати сумніви в реальності заявленої позивачем митної вартості спірного товару.
Також, колегія суддів не приймає до уваги, як підставу для коригування митної вартості товару, посилання відповідача на ту обставну, що в митній декларації країни відправлення вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару при ввезенні його на митну територію України, оскільки вартість при експорті зі Швеції зазначена в шведській кроні (що логічно, оскільки станом на час експорту автобусів Королівство Швеція не входило до «зони євро»), а при ввезенні на митну територію України вказана вартість номінована в євро (що відповідає контракту) та перерахована згідно курсу шведської крони до євро.
При цьому, як вже зазначалося вище, у відповідності до ч.3 ст.53 МК України надання митному органу копії митної декларації країни відправлення є обов`язковим для декларанта лише за умови якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, водночас матеріали справи не містять жодних аргументів з приводу того, що документи, визначені ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Також, слід зазначити, що відповідач при визначені митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу не зазначив у спірних рішеннях докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначені, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки. Наведеної інформації не було надано також на пропозицію суду апеляційної інстанції,
Колегія суддів вважає, що спірне рішення відповідача про коригування митної вартості товарів не містить детальної характеристики товару, який брався за основу для коригування митної вартості не визначено країни експорту товару та інші комерційні умови поставки, більше того, відповідачем не було надано копії митних декларацій, з якими порівнювався ввезений товар по даній справі, що суперечить вимогам щодо обґрунтованості, об`єктивності та неупередженості рішення суб`єкта владних повноважень.
Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалися обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими, оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність цих розбіжностей, зокрема наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена ТОВ митна вартість товару базувалася на документально підтверджених відомостях, що піддавалися обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ митної вартості товару, судом апеляційної інстанцій не встановлено.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Верховним Судом сформовано правову позицію, що "формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню" (постанови від 21 лютого 2018 року по справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року по справі №818/1186/17).
Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем обґрунтовано здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як за основним методом, а із застосуванням другорядного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що досліджувані позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно розподілу судових витрат, зокрема на правову допомогу, колегія суддів зазначає, що представником ТОВ було заявлено клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених в судах першої та апеляційної інстанції, у розмірі 10000,00 грн..
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2020 року між позивачем, в особі директора Акопяна В.Р., та адвокатським обєднанням «Мітракс юг» укладено договір про надання правової допомоги №23-1.
За умовами вказаного договору (пункти 2.1) Виконавець приймає зобов`язання надавати Замовнику в межах його Замовлення/Замовлень правову допомогу, вказану в п.2.1.1 договору, а Замовник зобов`язується здійснити плату за надану правову допомогу на умовах та в строки, що передбачені цим договором та додатками до нього.
Відповідно до додатку до договору №23-1 про надання правової допомоги від 01 лютого 2020 року, плата за надану правову допомогу визначена в розмірі 10000,00 грн. та складається з: надання усних та письмових консультацій, висновків, дослідження актуальної судової практики, підготовка правової позиції стосовно справи №420/2929/20; збирання доказів для подання заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, здійснення запитів для отримання відповідних доказів стосовно справи №420/2929/20; складання та подання: заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відповіді на апеляційну скаргу, заперечень, заяв та будь-яких інших процесуальних документів передбачених КАС України необхідних для здійснення захисту інтересів Замовника та ознайомлення з матеріалами справи, збирання та витребування доказів стосовно справи №420/2929/20; представництво інтересів Замовника в Одеському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді стосовно справи №420/2929/20.
Згідно платіжного доручення №00080422 від 19 червня 2020 року на виконання умов договору №23-1 про надання правової допомоги, додатку до договору про надання правової допомоги та додаткової угоди позивач оплатив за правову допомогу суму в розмірі 10000,00 грн..
Крім того, під час апеляційного провадження представником ТОВ було надано акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 22 жовтня 2020 року, який також свідчить про отримання позивачем послуг з правової допомоги в суді першої та апеляційної інстанції на суму 10000, 00 грн..
Отже, беручи до уваги складність справи, ціну позову, значення справи для сторони, колегія суддів приходить висновку про необхідність задоволення клопотання представника ТОВ про стягнення витрат на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій у сумі 10000, 00 грн..
Крім того, до стягнення додатково належать витрати на сплату судового збору, сплаченого в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 14714,00 грн..
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  АВТОБУС 365 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року – скасувати.
Прийняти постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю  "АВТОБУС 365"  до Одеської митниці Держмитслужби про скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА500060/2019/000164/2 від « 08» жовтня 2019 року за митною декларацією UА500060/2019/031193 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019/00649.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА500060/2019/000098/1 від « 23» липня 2019 року за митною декларацією UА500060/2019/022287 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019/00466.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Держмитслужби (Україна, 65078, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ ЛИП ІВАНА ТА ЮРІЯ , будинок 21 А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  "АВТОБУС 365" (Україна, 67512, Одеська обл., Лиманський р-н, село Курісове, ВУЛИЦЯ СТАРОКИЇВСЬКА, будинок 3) судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 14714 (чотирнадцять тисяч сімсот чотирнадцять), 00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10000, (десять тисяч) 00 грн..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.