ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/4376/20 пров. № А/857/1604/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Довгої О.І., Глушка І.В.,
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (суддя Потабенко В.А., ухвалене в м. Львові о 12:28, повний текст складено 07.12.2020) у справі № 380/4376/20  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку зачас вимушеного прогулу, -                                                           
                                                      ВСТАНОВИВ:
04.06.2020р. ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі – ГУНП у Львівській області, відповідач), в якому, враховуючи заяву про збільшення та уточнення позовних вимог (вх. №44531 від 07.09.2020) просив: 1)          визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.04.2020 №1419 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; 2)          визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.05.020 №138 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного Статуту Національної поліції України); 3) поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, зарахувавши час вимушеного прогулу  до вислуги років; 4)cтягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням  Львівського окружного адміністративного  суду  від 25 листопада 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.04.2020 №1419 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.05.020 №138 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію". Поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 13.05.2020. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 65554 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 16 коп. Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 10201 (десять тисяч двісті одна) гривня 05 коп. допущено до негайного виконання.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення Львівського окружного адміністративного суду від  25.11.2020 року  та ухвалити нове рішення, яким  в задоволенні позову відмовити повністю.   
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобовязання, але й моральну відповідальність за їх невиконання. Недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення у тому числі звільнення з органів внутрішніх справ. У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, які помякшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 своїми діями скомпроментував звання працівника поліції,  його поведінка зашкодила репутації та авторитету поліції, викликала суспільний резонанс. Таким чином апелянт вважає, що оспорюваний позивачем наказ про його звільнення зі служби в органах поліції є законним, а відтак відсутні правові підстави для його скасування та поновлення ОСОБА_1 на відповідній посаді в органах поліції.
Апелянт згідно поданого клопотання від 12.04.2021 року просив розгляд справи проводити за наявними матеріалами. 
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Протокольною ухвалою суду від 12.04.2021 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів. 
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга  не   підлягає до  задоволення з наступних  підстав.
Як вбачається з матеріалів справи   ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.05.2008 по 06.11.2015, в Національній поліції України - з 07.11.2015 по 13.05.2020.
Судом встановлено, що на виконання наказу ГУНП у Львівській області від 13.12.2019 № 3818 та від 13.01.2020 №123, відповідачем проведено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни начальником СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та ДОП СППП цього відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_1 .
Відтак, за результатами службового розслідування складено акт 05.02.2020, у якому зазначалося, зокрема, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, а саме затримання ДОП СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження, знайшли своє підтвердження, однак в ході службового розслідування не здобуто об`єктивних даних, які б підтверджували порушення службової дисципліни зі сторони поліцейського. 
Будь – яких рішень щодо відсторонення їх від посади позивача органами суду не приймалось.
В пункті 3 резолютивної частини вказаного висновку службового розслідування від 05.02.2020 зазначено, що в разі встановлення відповідними компетентними органами вини ДОП СППП Франківського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, слід прийняти рішення відповідно до п. 10 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію”.
Разом з тим, в подальшому, на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 26.03.2020 №1126 було проведено друге службове розслідування за фактом можливого грубого порушення службової дисципліни начальником СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та ДОП СППП цього відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_1 , за результатами якого складено висновок службового розслідування від 24.04.2020.
Відповідно до вказаного вище висновку в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 25.03.2020 до Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшла інформація про те, що Першим слідчим відділом (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро  розслідувань, розташованого у м. Львові, 25.03.2020 у рамках кримінального провадження № 62019140000001385, розпочатого 11.12.2019, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
Також, згідно п.4 резолютивної частини вказаного висновку службового розслідування від 24.04.2020, дисциплінарна комісія дійшла висновку за грубе порушення службової дисципліни, зокрема ч. 1, 2 ст. 18 Закону України “Про Національну поліцію”, п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу II та п. З розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ч. 1, п. 1,2, 3, 6 ч. З ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, до дільничного офіцера поліції СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0078499), застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.
У звязку з цим, в подальшому,  наказом ГУНП у Львівській області від 29.04.2020 №1419 “Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Франківського ВП ГУНП у Львівській області” за грубе порушення службової дисципліни, зокрема ч. 1, 2 ст. 18 Закону України “Про Національну поліцію”, п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу II та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ч. 1, п. 1,2, 3, 6 ч. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, до дільничного офіцера поліції СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0078499) застосовано дисциплінарне стягнення – звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП у Львівській області від 13.05.2020 № 138/ос “По особовому складу” капітана поліції ОСОБА_1 (0078499), дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області, звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію України” (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 13.05.2020.
Не погоджуючись із вказаним наказами відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наказ ГУНП у Львівській області від 29.04.2020 № 1419, в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зіслужби в поліції не відповідає критеріям правомірності рішень субєктів владних повноважень, викладеним у ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а похідні від цієї вимоги інші вимоги позивача, такі як  скасування наказу № 138 о/с від 13.05.2020 року, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  також слід задовольнити.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Спірні правовідносини у вказаній справі регулюються Законом України “Про Національну поліцію”, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України”, Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 та іншими нормативно – правовими актами.
Згідно ч.1 ст. 17 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських. Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України “Про Національну поліцію” у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Колегія суддів зазначає, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Cтаттею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337 – VIII (далі – Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна – це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”  поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;                              6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 77 Закону України “Про Національну поліцію” визначені підстави звільнення зі служби в поліції. Так, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Як вбачається з матеріалів справи   ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліції”, а саме у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі – Порядок № 893).
Процедуру призначення службового розслідування регламентує Розділ ІІ Порядку №893.
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ цього Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборона визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, які підривають авторитет поліції.
Частинами 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено,  що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання Поліцейського, який його вчинив, для безумовні дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчинені нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарну проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно частини 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення зі служби в поліції.
Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України регламентовано порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так, при визначенні виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;                     5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;                        6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного ті або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, тендерної чи іншої нетерпимості (ч.ч. 3, 4, 6 ст. 19).
Частинами 7-9 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Статтею 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено строки застосування дисциплінарних стягнень.
Так, ч.1 вказаної статті передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
Згідно ч.2 цієї статті, у разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення були висновки службового розслідування про вчинення ним дисциплінарного проступку, що дискредитує звання поліцейського та підриває авторитет поліції.
Також судом першої інстанції вірно встановлено, що 12.12.2019 в межах кримінального провадження №62019140000001385, розпочатого 11.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, в період з 19:20 до 21:10 працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та УСБ України у Львівській області, в присутності начальника сектору превенції патрульної поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 , в присутності заявника – громадянина ОСОБА_3 та понятих, проведено обшук в службових приміщеннях Франківського ВП ГУНП у Львівській області. В ході вказаного обшуку також проведено обшук присутніх старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та капітана поліції ОСОБА_1 . Жодних речей чи документів, які б мали значення до кримінального провадження №62019140000001385, розпочатого 11.12.2019, виявлено не було.
Проте цього ж дня, 12.12.2019, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та поміщено в ІТТ № 5, звідки наступного дня звільнено з – під варти.
З матеріалів справи також видно, що запобіжний захід їм не обирався та від посади ОСОБА_2 та ОСОБА_1 аж до 25.03.2020 не відсторонювали.
Як зазначено судом першої інстанції, відповідачу було відомо, що вже з 12.12.2019 позивач перебував у процесуальному статусі підозрюваного в кримінальному провадженні №62019140000001385, розпочатому 11.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та був поміщений в ІТТ, оскільки був затриманий нібито за вчинення кримінального правопорушення. 
Однак за результатами проведеного службового розслідування не було встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .
Вказане підтверджується висновком службового розслідування від 05.02.2020.
В подальшому, 25.03.2020 до Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшла інформація про те, що Першим слідчим відділом (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, у рамках кримінального провадження № 62019140000001385, розпочатого 11.12.2019 позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У зв`язку з цим, на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 26.03.2020 №1126 було проведено фактично повторне службове розслідування за фактом можливого грубого порушення службової дисципліни начальником СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та ДОП СППП цього відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_1 , за результатами якого складено висновок службового розслідування від 24.04.2020, і яким вже було встановлено грубе порушення позивачем службової дисципліни.
Апелянт зазначає, що підставою для проведення службового розслідування за фактом можливого грубого порушення службової дисципліни було допущене позивачем грубе порушення службової дисципліни, яке призвело до надзвичайної події - розпочатого кримінального провадження і повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію, що є несумісним з можливістю подальшого проходження позивачем служби в органах Національної поліції України.
Разом з тим суд першої інстанції вірно встановив, що кримінальне провадження було розпочате ще 11.12.2020 з моменту внесення відомостей до ЄРДР № 62019140000001385 по заяві громадянина ОСОБА_3 , затримання ОСОБА_1 відбулось 12.12.2019. 
Таким чином, враховуючи те, що 12.12.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було затримано в якості підозрюваних в межах кримінального провадження №62019140000001385, розпочатого 11.12.2019 та поміщено в ІТТ № 5, відповідачу було відомо про те, що 12.12.2019 ОСОБА_1 перебував у процесуальному статусі підозрюваного у рамках вказаного кримінального провадження, а тому помилковим є твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 набув процесуального статусу підозрюваного лише з 25.03.2020, тобто з моменту вручення йому письмового (офіційного) повідомлення про підозру.
Відповідно ч.1 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно п. 2 цієї статті у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
Також пунктами 4, 7 цієї статті передбачено, що службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Нове службове розслідування розпочинається у разі вчинення поліцейським іншого дисциплінарного проступку.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що аналізуючи наведені норми законодавства, за фактом можливого порушення службової дисципліни ДОП СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 , наказом ГУНП у Львівській області від 13.12.2019 № 3818 та від 13.01.2020 №123 вже було проведено службове розслідування, за результати якого було затверджено висновок службового розслідування від 05.02.2020.
У вказаному висновку від 05.02.2020 зазначалося, що в ході службового розслідування не здобуто об`єктивних даних, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.
Разом з тим відповідачем не надано доказів, зокрема, вмотивованого письмового рапорту (доповідної записки) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування про необхідність продовження строку проведення службового розслідування чи призначення повторного.
Відтак судом першої інстанції вірно встановлено, що  05.02.2020 вказане вище службове розслідування вважалося завершеним.
Разом з тим накази ГУНП у Львівській області від 13.12.2019 № 3818, від 13.01.2020 №123 та від 26.03.2020 №1126, якими призначалися обидва службові розслідування, містять одні і ті ж підстави та обґрунтування доцільності їх проведення, а відтак є безпідставним призначення повторного службового розслідування, за результати якого було складено акт від 24.04.2020.
Як вірно зазначено судом першої інстанції  серед членів дисциплінарної комісії, яка проводила службове розслідування, двічі була ОСОБА_4 , яка являлась підписантом двох протилежних за змістом висновків службового розслідування, оскільки Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 №893 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1356/32808, не містить заборон щодо повторної участі члена комісії у проведення службового розслідування за відсутності заборон, передбачених п. 10 Положення, - забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що на час розгляду справи та прийняття судового рішення в судах, як першої так і апеляційної інстанцій,  відповідачем не надано обвинувального вироку суду, який би встановлював вину ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Колегія суддів вважає, що при застосуванні такого стягнення як звільнення зі служби в поліції за грубе порушення позивачем службової дисципліни, що дискредитує та підриває авторитет поліції, яке, на думку апелянта, виразилось у вступі ОСОБА_1 з громадянином ОСОБА_5 у неслужбові стосунки, вимаганні та одержанні неправомірної вигоди (згідно аркуша 2 наказу № 1419 від 29.04.2020), у висновку службового розслідування мав би бути доведеним факт вчинення дисциплінарного проступку, мало бути зазначено в чому полягало порушення дисципліни, що слугувало такому звільненню. 
Тобто, мали б бути фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Однак, жодних встановлених (досліджених, описаних) і підтверджених фактів порушення ОСОБА_1 дисципліни, крім нібито вимагання неправомірної вигоди, ні висновок службового розслідування від 24.04.2020 ні наказ № 1419 від 29.04.2020 не містить. 
Крім цього, судом також не встановлено врахування відповідачем при обранні дисциплінарного стягнення особи ОСОБА_1 його попередньої поведінки, важкості вчиненого ним дисциплінарного проступку, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його ставлення до служби тощо, що є порушенням ст. 19 Дисциплінарного статуту. Дисциплінарною комісією також при проведення службового розслідування не було опитано особу ОСОБА_3 (заявника). 
З врахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття оскаржуваного наказу ГУНП у Львівській області від 29.04.2020 №1419 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та наказу ГУНП у Львівській області від 13.05.2020 №138 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного Статуту Національної поліції України), оскільки згідно висновку службового розслідування від 05.02.2020 не було встановлено порушення позивачем службової дисципліни, а підстав для призначення повторного службового розслідування, яке затверджене висновком від 24.04.2020, не було.
Відтак  враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наказ ГУНП у Львівській області від 29.04.2020 №1419 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи скасування вищевказаного наказу, то судом першої інстанції  підставно визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП у Львівській області від 13.05.020 №138 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного Статуту Національної поліції України) та поновлено позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 13.05.2020.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Як видно із довідки про доходи від 05.11.2020 №260, заробіток ОСОБА_1 за два останні місяці до звільнення складає разом із індексацією 20402,10 грн, з них: березень 2020 – 12123,02 грн., квітень 2020 – 8279,08 грн. При цьому, кількість робочих (календарних) днів у березні – 31, а в квітні – 30.
З огляду на це, середньоденна заробітна плата позивача становить 334,46 грн. (20402,10 грн. поділити на 61 робочий день).
Періодом вимушеного прогулу позивача є період з 13.05.2020 (оскільки останнім днем роботи позивача було 12.05.2020) по 24.11.2020 включно, оскільки з 25.11.2020 позивач поновлений судом на попередньо займаній посаді, який становить 196 календарних днів.
Таким чином, за період з 13.05.2020 по 24.11.2020 включно стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 65554,16 грн. (196 календарних днів помножити на 334,46 грн.) без урахування обов`язкових платежів та податків.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги  не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 308, 310,315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-
                                                          ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення  Львівського  окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 380/4376/20 без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. В. Глушко  	
Повне судове рішення складено 29.04.2021