справа № 753/1950/21                                        головуючий у суді І інстанції Заставенко М.О.
провадження № 22-ц/824/5222/2021                суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
30 квітня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року про повернення заяви позивачу у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних і адміністративних справ Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_2 , начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_4, старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5, старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_6, про зобов`язання вчинити дії,- 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила  цю позовну заяву долучити до справи № 753/2464/20 (суддя Комаревцева Л.В.), оскільки вся доказова база знаходиться в двох томах матеріалів тієї справи, предмет один і той самий, пов`язаний із незаконними діями адвоката позивачів ОСОБА_3 , зустрічний позов до позивачів первісного позову поданий 09.12.2020, скарги до Мінфіну, начальника відділу ОСОБА_4., подані через канцелярію суду для долучення до справи № 753/2464/20. У відповіді Мінюсту рекомендовано звернутися до суду, який видав виконавчий лист, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язати відповідачів спростувати неправдивий запис в документах, що рішення набрало законної сили; зобов`язати виправити документи виконавчого провадження; вирішити питання про звільнення зазначених посадових осіб із займаних посад за грубе порушення Закону, професійну некомпетентність, службову недбалість, невідповідність займаним посадам; стягнути з відповідачів моральну шкоду, які завдали позивачеві своїми незаконними діями, що призвело до суттєвого погіршення здоров`я позивача у розмірі з ОСОБА_2 - 18 000 грн., з ОСОБА_4 - 18 000 грн., з ОСОБА_5 - 18 000 грн., з ОСОБА_6 - 1 000 грн. і обмежитись доганою замість звільнення.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та дозволити їй розглядати позов до відповідачів в одному провадженні Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/2464/20. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у справі № 753/2464/20 протиправно було відкрито виконавче провадження, попри те, що рішення суду не набрало законної сили та було скасовано апеляційним судом з направленням справи для продовження розгляду. Документи незаконно підписані та на них поставлено гербову печатку начальником відділу Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_2 , а державні виконавці без належних документів відкрили виконавче провадження. Всі докази цього службового правопорушення знаходяться у справі № 753/2464/20. За інформацією заступника директора Департаменту державної виконавчої служби дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої влади можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.     
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що у ній об`єднані вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які розглядаються в порядку ст. 432 ЦПК України; скаргу на дії державний виконавців під час здійснення виконавчого провадження, які мають самостійний спосіб та строки оскарження, передбачені ст. 447, 449 ЦПК України, оскарження дій державного службовця суду, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, а також заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
У той же час, частиною 1 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що незаконно було видано виконавчий документ у справі. Державні виконавці незаконно відкрили виконавче провадження без повного комплекту виконавчих документів (відсутня резолютивна частина рішення з відміткою про набрання рішенням законної сили), не повернувши його назад до суду. 
Суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про повернення позовної заяви позивачеві, оскільки встановивши, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані, зокрема, з оскарженням дій державних виконавців при здійсненні виконавчого провадження, а також що застосуванню підлягають ст. 432, 447 ЦПК України, не сприяв ОСОБА_1 у реалізації її прав, не залишив позовну заяву без руху та не надав позивачу можливості уточнити порядок оскарження дій виконавців та привести заяву у відповідність до вимог чинного законодавства.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Суд першої інстанції залишив поза увагою ч. 5 ст. 177 ЦПК України та не відреагував на вимогу ОСОБА_1 щодо долучення позовної заяви до справи № 753/2464/20 (суддя Комаревцева Л.В.), оскільки всі докази містяться у тій справі.
У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. 
Отже, при поверненні позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене, у зв`язку з цим постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Судді                                                                                    Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                Яворський М.А.