ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2021 р. 	Справа № 520/10634/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військового інституту танкових військ Національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 р. (ухвалене суддею Ніколаєвою О.В.) по справі № 520/10634/2020 за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту танкових військ Національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                            ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут”, в якому просив: визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 09.09.2013 р. № 579 щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які позивач, отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів з неправильним визначенням розміру грошового забезпеченні для призначення пенсії за вислугу років позивачу, яка не передбачала у складі грошового забезпечення позивача щомісячної додаткової грошової винагороди, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язати відповідача скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які він отримував за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням з військової служби і, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та подати нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії до Головного у правління Пенсійного фонду України в Харківської області; подати звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 09.09.2013 р. за № 579 щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; зобов`язано Факультет військової підготовки імені Верховної Ради України національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними       у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 р. задоволено клопотання Військового інституту танкових військ Національного технічного університету “Харківський політехнічний інститут” про заміну відповідача по справі. Замінено відповідача у справі - Факультет військової підготовки Національного технічного університету “Харківський політехнічний інститут” на його правонаступника - Військовий інститут танкових військ Національний технічний університет “Харківський політехнічний інститут”.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 09.09.2013 р. та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Посилаючись на довідку відповідача про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 09.09.2013 р. № 579, позивач зазначив, що отримував за останні 24 місяці перед звільненням під час служби у відповідача, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: щомісячну додаткову грошову допомогу, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань, які не було включено останнім до довідки та, як наслідок, не враховано пенсійним органом при призначенні йому пенсії.
Судом встановлено, що у довідці виданій відповідачем від 09.09.2013 р. № 579 зазначено, що позивач отримував з вересня 2011 року по серпень 2013 року, додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з яких: надбавка за особливі умови служби – 50%, премія – 125%. Інші додаткові види грошового забезпечення у довідці відсутні.
Дії відповідача щодо невключення у довідку про додаткові види грошового забезпеченим щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивач вважає протиправними.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невключення у нову довідку додаткових видів грошового забезпечення, її ненаправлення до пенсійного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи в частині позовні вимоги суду першої інстанції виходив з їх часткової обґрунтованості.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 09.09.2013 р. за № 579 щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та зобов`язання Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Згідно із ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (в подальшому - Закон № 2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч.ч. 2, 3  ст. 9 Закону № 2011-ХІІ,  до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ  визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до  Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Частиною 3  статті 43 Закону № 2262-ХІІ  визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7  постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей"  пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Отже,  Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного  статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
У підпункті 2 пункту 1 Постанови Кабінет Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 р. № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», затверджено відповідну Інструкцію, положення якої стали застосовуватися з 01.10.2010 р., згідно якої встановлено умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, визначено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.
Відповідно до п. 5 Наказу № 595, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктом 8 Наказу № 595 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із п. 9  Наказу № 595,  розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.
Пунктом 10 зазначеного  Наказу  встановлено. що командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.
Відповідно до п. 1.2  Наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»  грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Так, частиною 4  статті 9 Закону № 2011-ХІІ,  Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення  законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме  Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного  Закону.
При цьому питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Так, ухвалюючи постанову від 06.02.2019 р. Велика Палата дійшла наступних висновків:
«Згідно з частинами другою, третьою 9  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ  до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат».
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2020 р. у справі № 760/8406/16-а.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки останні 24 місяці перед звільненням позивача, додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась йому щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
Враховуючи наведене, отримувана позивачем щомісячна додаткова винагорода, з якої утримувався єдиний соціальний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення позивача, а тому дії відповідача щодо відмови у видачі позивачеві довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням сум щомісячної додаткової грошової винагороди, є протиправними.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 09.09.2013 р. за № 579 щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та зобов`язання Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325,  326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -             
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військового інституту танкових військ Національного технічного Університету “Харківський Політехнічний Інститут” залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 р. по справі № 520/10634/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич