КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 757/667/18-ц
провадження № 22-ц/824/6128/2021
 
07 квітня 2021 року                                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Кирилюк Г.М.,
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А. 
при секретарі Гайворонському В. М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на  дії  приватного  виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, за участю  стягувача  ОСОБА_2 ,за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Зажигаєвої Вікторії Борисівни на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року у складі судді  Вовка С. В.,
встановив:
 
22.07.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою, в якій просила:  визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. щодо  відкриття виконавчого провадження  №62544395;  визнати  неправомірною та скасувати  постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. про  відкриття виконавчого  провадження  №62544395 від  11.07.2020; визнати  неправомірною та скасувати  постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. про арешт майна  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395; визнати  неправомірною та скасувати  постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. про арешт коштів  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395. Стягнути  з  приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. на користь   ОСОБА_1   судові витрати.
Посилалась  на  ті підстави,    що  ухвалою судді  Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року (справа  №757/667/18-ц) було затверджено мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом 10 робочих днів з моменту набрання мировою угодою чинності сплачує ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2 000 000 грн.
Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»,  під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями  49, 83, 84, 170, 178, 179, 180,  181,  185,  210,  222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Без відмітки про  набрання  законної сили  ухвалою суду  вона  об`єктивно   не  мала можливості  виконати свої зобов`язання  за мировою угодою  у зв`язку із здійсненням  фінансового  моніторингу.  
Проте,  13.07.2020  вона  отримала  повідомлення   від банку про  те, що  її рахунок  заарештовано  згідно з  постановою  про  накладення  арешту. 
З відкритих  даних Автоматизованої  системи виконавчих проваджень вона  дізналась  про  те, що всупереч нормам  діючого  законодавства України, приватним виконавцем 11.07.2020  було   відкрито   виконавче провадження,  винесено  постанову про   стягнення  з боржника основної винагороди приватного  виконавця в сумі 200 000  грн, постанови про  арешт коштів та майна  боржника.     
Внаслідок   незаконного  відкриття виконавчого  провадження  №62544395 та винесення  постанов  про  арешт коштів боржника та арешт майна  боржника  були порушені  її права. 
Ухвалою  Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року скаргу задоволено частково.
Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д. П. про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2020 року №62544395.
Скасовано   постанову  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д. П. про арешт  майна  боржника від  11 липня 2020 року, виконавче провадження   №62544395.
Скасовано   постанову  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д. П. про арешт  коштів боржника від  11 липня 2020 року, виконавче провадження   №62544395.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 - адвокат Зажигаєва В. Б.просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні  вимог скарги  та відмови у стягненні судових витрат  та прийняти в цій частині  нове судове рішення, відповідно  до  якого  :    визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. щодо  відкриття виконавчого провадження  №62544395;  визнати  неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. про  відкриття виконавчого  провадження  №62544395 від  11.07.2020;  визнати  неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. про арешт майна  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395;  визнати  неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. про арешт коштів  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395. Стягнути  з  приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. на користь   ОСОБА_1   судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом  скарги  у суді  першої  інстанції в розмірі   4 000  грн.  В іншій  частині  ухвалу  суду  першої  інстанції залишити без змін.
Також просить  стягнути з  приватного виконавця    виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П. на користь   ОСОБА_1   судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом даної  апеляційної  скарги:  витрати  на професійну  правничу допомогу, виходячи з розрахунку  :  1 000  грн   за годину  роботи адвоката. На момент  подання  апеляційної  скарги  адвокатом  було надано  наступні  послуги:   підготовка апеляційної скарги та доданих матеріалів - 2 год. ( 2 000 грн); витрати  з оплати судового  збору  -  454  грн. 
Посилається на  ті підстави,  що  судом першої  інстанції жодним чином  не  аргументована відмова   в задоволенні частини вимог  скарги, вимоги про  визнання   дій приватного виконавця неправомірними  були взагалі  пропущені, як наслідок  було прийняте безпідставне  рішення  про  відмову в їх задоволенні, як недоведених.
Крім цього, висновок   суду першої інстанції   в частині  відмови у стягненні  судових витрат з тих підстав, що  учасниками справи є боржник та приватний виконавець,  зроблено з порушенням  ст. 452  ЦПК  України. 
Питання   про накладення  на приватного виконавця судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом скарги,  не  має жодного   відношення  до  визначення  судом   процесуального  статусу сторін.
Правом  надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались. 
В   судовому  засіданні представник  ОСОБА_1 - адвокат  Зажигаєва  В. Б.  апеляційну скаргу підтримала та просила її  задовольнити. Також просила  відшкодувати  витрати  на  професійну  правничу  допомогу  адвоката   в суді апеляційної інстанції  в сумі  3 000  грн відповідно  до  наведеного  в апеляційній  скарзі  розрахунку, а також витрати по  сплаті судового  збору. 
Інші  учасники справи  в судове засідання  не з`явились,  про  день, час та місце  розгляду справи  повідомлені  судом  належним чином. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з таких підстав.
Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року (справа № 757/667/18-ц) затверджено мирову угоду, за умовами якої  ОСОБА_1 протягом   10 робочих днів  з моменту набрання  чинності даною мировою угодою сплачує ОСОБА_2   грошову  суму в розмірі  2 000 000  грн  шляхом перерахування  на її банківський рахунок  в АТ  "Альфа-Банк".  
На підставі заяви  стягувача   ОСОБА_2 ,  приватним виконавцем виконавчого  округу міста Києва Мойсеєнко  Д.П. 11.07.2020   винесено  постанову про  відкриття  виконавчого провадження ВП № 62544395  на  підставі  ухвали Печерського  районного  суду  м. Києва  від  02  червня  2020  року  №757/667/18-ц про  стягнення  з  ОСОБА_1 на  користь  ОСОБА_2   грошову суму заборгованості за мировою угодою в розмірі  2 000 000 грн (а.с.46).
Крім цього,  11.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва
Мойсеєнко Д. П. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на
відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1   (а.с.47).
11.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва
Мойсеєнко Д. П. винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_1 (а.с.48). 
21.07.2020   приватним виконавцем   виконавчого округу міста Києва
Мойсеєнко Д. П. винесено постанову про  повернення  виконавчого  документа,оскільки   стягував  подав письмову  заяву про  повернення виконавчого документа ( п.1 ч.1 ст.  37  Закону України "Про виконавче провадження" ), про припинення   чинності  арешту майна  боржника та скасування   інших заходів примусового  виконання  рішення (а.с. 80, 81).
Задовольняючи  скаргу   ОСОБА_1 в частині  скасування  постанов   приватного  виконавця  про відкриття  виконавчого  провадження,  про   арешт майна  та коштів боржника,  суд першої  інстанції виходив з того,  що  виконавче  провадження  було  відкрито  за  ухвалою Печерського   районного  суду  м. Києва   від 02 червня  2020 року, яка не  набрала  законної сили, що суперечить вимогам  п.1 ч.4 ст.4 Закону  України "Про виконавче провадження".
Ухвала   суду першої  інстанції  у вказаній  частині  не оскаржується,  а тому  вона не  є предметом   апеляційного  розгляду. 
Відмовляючи у задоволенні  скарги  в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни щодо  відкриття виконавчого провадження  №62544395,  а також визнання неправомірними  постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни:   про  відкриття виконавчого  провадження  №62544395 від  11.07.2020; про арешт майна  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395; про арешт коштів  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395,  суд першої  інстанції   посилався на  їх недоведеність.
Апеляційний суд  не може погодитись з  ухвалою   суду  першої  інстанції, оскільки  вона   не  містить  жодних мотивів   для  такого висновку.
Відповідно  до   положень ч.  2 ст. 451  ЦПК  України  у  разі  встановлення  обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Встановивши, що    відкриття  виконавчого  провадження, винесення  постанов  про  арешт майна  боржника та  арешт коштів боржника  відбулося на  підставі  судового  рішення,  яке не  набрало  законної  сили,  тобто   вказані  рішення  та дії   були прийняті  всупереч вимогам  п.1 ч.4 ст.4 Закону  України "Про виконавче провадження",  суд першої інстанції   дійшов   неправильного  висновку про недоведеність  вимог скарги в частині   визнання  оскаржуваних  рішень  та дій приватного виконавця  неправомірними.
Відмовляючи у  задоволенні   скарги в частині   стягнення  судових витрат з приватного виконавця на  користь  ОСОБА_1   ,  суд першої інстанції  виходив з того,  що    скарга   ОСОБА_1 вирішується  в порядку  Розділу  VІІ ЦПК  України, а  відшкодування  судових витрат   відбувається   лише  у справах  позовного провадження.
Апеляційний суд  вважає  такий  висновок  суду першої  інстанції також   помилковим.
Відповідно до   ст.  452  ЦПК  України судові  витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Колегія суддів  погоджується  з доводами апеляційної  скарги  в тій частині,  що   питання   розподілу  судових  витрат,   пов`язаних  з розглядом скарги,    не  має жодного  відношення   до визначення  судом  процесуального   статусу сторін.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1)неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку  в частині  відмови в задоволенні  скарги. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з  розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до  ч.1 ст.133 ЦПК  України судові витрати складаються з судового  збору  та витрат,  пов`язаних  з розглядом  справи. 
Відповідно  до  п.1 ч.3 ст.133 ЦПК  України  до  витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження   понесення   витрат  на  професійну  правничу допомогу  в суді першої  інстанції  скаржником  надано:  договір  про  надання   правничої допомоги № 27/03-18  від 27.03.2018, укладений  між  адвокатом  Зажигаєвою  В.Б.  та ОСОБА_1 ,  відповідно  до  п.4.4 якого сторони  погодили, що  гонорар  адвоката визначається із  розрахунку  вартості однієї  години  роботи адвоката, яка становить  1 000  грн;   акт  наданих  послуг №22/07-20, в якому зазначено,  що   ОСОБА_1   було надано послуги  на загальну  суму              4 000  грн, з яких : консультація клієнта, узгодження правової позиції  - 1 год., сума 1 000  грн,  підготовка документів, підбір  норм  законодавства,  підготовка скарги та доданих  документів - 3 год.,  сума 3 000  грн;  дублікат квитанції  про  сплату  4 000  грн. 
На підтвердження   розміру   витрат  на  професійну  правничу допомогу, понесених        скаржником  у зв`язку з  поданням  апеляційної скарги, суду  надано   акт наданих  послуг №29/01-21 від  29.01.2021, в якому зазначено,  що   ОСОБА_1   було надано послуги  на загальну  суму  2 000  грн, з яких:  підготовка апеляційної скарги - 2 год., сума  2000  грн ;   рахунок  на  представництво  інтересів     клієнта  в Київському  апеляційному суді  -  1 год.,  сума  1 000  грн.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, відсутність клопотання приватного  виконавця про зменшення таких витрат,  апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування  ухвали  суду  першої інстанції  в частині  розподілу  судових  витрат та стягнення з приватного виконавця    виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П.  на користь   ОСОБА_1 судових  витрат на професійну  правничу допомогу  в сумі 4 000  грн.
Крім цього, з  приватного виконавця    виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д. П.  на користь   ОСОБА_1 підлягають   стягненню   судові  витрати на професійну  правничу допомогу  в  суді апеляційної  інстанції  в сумі 3 000  грн, а також  витрати по  сплаті судового  збору  в сумі 454  грн.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Зажигаєвої Вікторії Борисівни задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року в частині   відмови в задоволенні  вимог  скарги та розподілу судових  витрат   скасувати.
Постановити в цій частині  нову постанову. 
Скаргу  ОСОБА_1   задовольнити.
Визнати  неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни щодо  відкриття виконавчого провадження  №62544395.
Визнати  неправомірними  постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни:   про  відкриття виконавчого  провадження  №62544395 від  11.07.2020; про арешт майна  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395; про арешт коштів  боржника від  11.07.2020, виконавче  провадження  №62544395.
Стягнути з  приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни ( 04074, м. Київ,  вул.  Вишгородська,  буд. 20/1) на користь   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 ) судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом  скарги  у суді  першої  інстанції в розмірі   4 000  грн.
В іншій  частині  ухвалу  суду  першої  інстанції залишити без змін.
Стягнути з  приватного виконавця    виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни  на користь   ОСОБА_1 судові витрати на професійну  правничу допомогу  в сумі 3 000  грн   та по сплаті  судового  збору  в сумі 454  грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний  текст  судового   рішення  складено    08 квітня  2021  року. 
 
Суддя-доповідач:                                                                Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                   І. М. Рейнарт 
 
                                                                                               Т. А. Семенюк