ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  911/1278/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова   Є.   В. - головуючого, Случа О. В., Чумака Ю. Я., 
секретар судового засідання - Астапова Ю. В., 
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 (колегія суддів: Євсіков О. О., Корсак В. А., Владимиренко С. В.) та рішення Господарського суду Київської області від 30.07.2020 (суддя Колесник   Р.   М.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт мобіл переробка плюс» до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр», 2) Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, про визнання права власності та зняття арешту,
за участю представників:
позивача - Навальнєва Н. М.,
відповідача - 1 - не з`явилися,
відповідача - 2 - Слєсаренко Я. В.,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Коваль Р. О.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          У травні 2020 року Товариство обмеженою відповідальністю «Граніт мобіл переробка плюс» (далі - ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр» (далі - ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр») та Публічного акціонерного товариства акціонерного банку   «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») про визнання права власності ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» на екскаватор гусеничний Caterpillar 320 D, марки № НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5, державний номер НОМЕР_1 , і на екскаватор гусеничний Caterpillar 365 C, марки № НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_6, державний номер НОМЕР_3 , та зняття арешту, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П. В. (далі - приватний виконавець), з цих екскаваторів.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 25.09.2019 постановою приватного виконавця в межах зведеного виконавчого провадження № 60153847 про стягнення боргу з ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» накладений арешт, у тому числі на вищезазначені екскаватори. 30.09.2019 це майно описане, арештоване, 31.01.2020 відбулися електронні торги цим майном, які наразі зупинені.
3.          Посилаючись на те, що ці екскаватори належать на праві власності позивачу та передані ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у користування на умовах оренди, а приватний виконавець заперечення проти реалізації цих екваторів у рахунок боргу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» до уваги не прийняв, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
4.           01.08.2016 між ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» як продавець та ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» як покупець укладено договір купівлі-продажу технологічних транспортних засобів №   ПК-01/08-16, згідно з яким продавець передав у власність покупця технологічні транспортні засоби - гусеничні екскаватори, зазначені у пункті 1.2. цього договору, що підтверджується видатковою накладною №ПК-000001 та актом передачі технологічних транспортних засобів (екскаваторів) від 31.08.2016.
5.          Відповідно до пунктів 3.5., 4.1. договору право власності на екскаватори переходять від продавця до покупця після передачі їх покупцю і перереєстрації в органах Держгірпромнагляду. Загальна вартість екскаваторів склала 300 000 грн з ПДВ, яку позивач повністю оплатив ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр». 
6.           01.09.2016 ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» та ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» уклали договір оренди вантажної техніки № ГМП-066/16, за яким ТОВ   «Граніт мобіл переробка плюс» передало ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» вищезазначені екскаватори у користування на умовах оренди, про що вони підписали акт приймання-передачі вантажної техніки.
7.          Оскільки ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» вважає себе власником екскаваторів, а використання їх ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» обумовлено лише фактом перебування цих екскаваторів у його користуванні на умовах оренди, то позивач стверджує про те, що накладення арешту на ці екскаватори та проведення торгів щодо їх реалізації в погашення заборгованості ТОВ   «Плисецький гранітний кар`єр» перед ПАТ АБ «Укргазбанк» порушує його право власності на це майно.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
8.           30.07.2020 Господарський суд Київської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021, про задоволення позову.
9.          Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову, спростував висновок суду першої інстанції про те, що реалізація сторонами пункту 3.5. договору не здійснена за відсутності органу, яким на момент укладення договору купівлі-продажу мало бути зареєстровано право власності позивача. Апеляційний господарський суд зауважив на тому, що таким органом був відповідний територіальний орган Державної служби України з питань праці (пункт 3 Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.01.2010 № 8, далі - Порядок № 8), а зазначення у договорі іншого органу не призводить до неможливості зареєструвати (перереєструвати) технологічний транспортний засіб в компетентному органі, до відання якого віднесені ці питання. Указав на те, що ПАТ   АБ   «Укргазбанк» помилково ототожнює державну і відомчу реєстрації транспортного засобу, тоді як не проведення позивачем відомчої реєстрації придбаного технологічного транспорту не може ставити під сумнів виникнення у нього права власності на придбані екскаватори, адже відомча реєстрація проводиться особою, що є власником майна, тобто відомча реєстрація є похідною від права власності особи та не проведення її не може свідчити про не набуття права власності. Оскільки після передання позивачу придбаних ним екскаваторів вони передані в оренду ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», то з огляду на первинну реєстрацію цих екскаваторів останнім, не проведення їх реєстрації за позивачем не може ставити під сумнів виникнення у нього права власності на них. 
10.          При вирішенні спору у цій справі суди також установили факт відсутності будь-якої заборони на момент укладання договору купівлі-продажу цих екскаваторів, у зв`язку з чим указали на те, що саме позивачу належить право власності на них. Крім того, судами спростовані посилання ПАТ АБ «Укргазбанк» про необхідність залучення його до участі у цій справі саме в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а не у якості співвідповідача на тій підставі, що 25.09.2019 постановою приватного виконавця в межах зведеного виконавчого провадження №  60153847 про стягнення боргу з ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» накладено арешт, в тому числі на ці екскаватори.
Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги
11.          У березні 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся з касаційною скаргою на судові рішення попередніх інстанцій, у якій просить їх скасувати та у позові відмовити.
12.          Скаржник посилається на те, що у позивача не виникло право власності на спірні екскаватори, оскільки таке право могло виникнути лише з моменту його реєстрації, однак доказів на підтвердження цього не надано; позивач та ТОВ   «Плисецький гранітний кар`єр» є пов`язаними особами, які навмисно вчиняють дії задля ухилення ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» від виконання зобов`язань перед ПАТ АБ «Укргазбанк», установлених судовими рішеннями.
13.          Крім того, касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційним господарським судом не враховано висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №   910/7122/17. Скаржник вважає, що він мав бути залучений у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, оскільки він жодним чином не претендував на спірне майно.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
14.          Від ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому воно заперечило проти її задоволення та просило залишити без змін судові рішення попередніх інстанцій, оскільки вважає, що суди правильно визначили ПАТ АБ «Укргазбанк» саме співвідповідачем, а не третьою особою у цій справі, тоді як посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №  910/7122/17 вважає безпідставними, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними з правовідносинами у справі, що розглядається. Також спростувало твердження скаржника про обов`язок ТОВ   «Граніт мобіл переробка плюс» здійснити перереєстрацію екскаваторів у місцевих органах Державної служби України з питань праці та вказало, що не проведення відомчої реєстрації цих екскаваторів не може ставити під сумнів виникнення у позивача права власності.
Позиція Верховного Суду
15.          У цій справі судами попередніх інстанцій задоволено позов про визнання за ТОВ   «Граніт   мобіл переробка плюс» права власності на екскаватори, придбані ним у ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» на підставі договору купівлі-продажу та передані за актом приймання-передачі, тоді як у касаційній скарзі ПАТ   АБ   «Укргазбанк» заперечує проти цих висновків судів, посилаючись на відсутність доказів здійснення ТОВ   «Граніт   мобіл переробка плюс» як власником у передбаченому законом порядку реєстрації цих екскаваторів, тобто скаржник вважає, що таке право могло виникнути лише з моменту його реєстрації, однак доказів на підтвердження цього позивачем не надано.
16.          Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.
17.          Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.
18.          За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
19.          Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
20.          Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
21.          Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем екскаваторів як технологічних транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України, з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку № 8, який визначає процедуру та ведення обліку технологічних транспортних засобів.
22.          Згідно з пунктом 1 Порядку № 8 цей порядок визначає процедуру відомчої реєстрації (далі - реєстрація) та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування.
23.          Відповідно до пункту 3 Порядку № 8 реєстрація, перереєстрація, тимчасова реєстрація, взяття на облік та зняття з нього технологічного транспортного засобу здійснюється територіальними органами Держпраці (до 11.02.2016 Держгірпромнаглядом).
24.          Згідно з пунктом 6 Порядку № 8 юридичні і фізичні особи, іноземні фізичні і юридичні особи, особи без громадянства (що перебувають в Україні на законних підставах), які є власниками технологічних транспортних засобів чи  використовують їх на законних підставах, або уповноважені ними особи (далі - власники) зобов`язані зареєструвати зазначені транспортні засоби протягом 10 днів після придбання або виникнення інших законних прав на їх використання, у тому числі у разі тимчасового ввезення на територію України.
25.          Відповідно до пункту 10 Порядку № 8 реєстрація технологічного транспортного засобу здійснюється на підставі письмової заяви власника за зразком згідно з додатками 1 і 2, до якої додаються копії: паспорта (для повнолітньої фізичної особи та особи віком від 16 до 18 років), свідоцтва про народження (для осіб віком до 16 років); документів, що підтверджують правомірність придбання технологічного транспортного засобу; наказу про призначення посадової особи, відповідальної за безпечну експлуатацію та технічний стан технологічного транспортного засобу (для юридичної особи); експлуатаційної документації; документів, що підтверджують оплату вартості бланків, номерних знаків, виданих під час реєстрації, та послуг за проведення технічного огляду; сертифіката відповідності, свідоцтва про визнання відповідності, декларації про відповідність для технологічного транспортного засобу, на який розповсюджуються відповідні вимоги. До заяви додається також акт технічного огляду та позитивний висновок експертизи, проведеної фахівцями експертно-технічного центру, на відповідність технологічного транспортного засобу нормативно-правовим актам з охорони праці України (для технологічних транспортних засобів, виготовлених за межами України чи переобладнаних або самостійно зібраних).
26.          Пунктом 11 Порядку № 8 передбачено перелік документів, якими може бути підтверджена правомірність придбання або використання технологічного транспортного засобу.
27.          Згідно з пунктом 18 Порядку № 8 на зареєстрований технологічний транспортний засіб видаються свідоцтво про реєстрацію встановленого зразка та номерний знак, що відповідає державному стандарту.
28.          Отже, виникнення права власності на екскаватори передбачає, крім відповідного оформлення договору купівлі-продажу цих засобів, їх реєстрацію в територіальних органах Держпраці з отриманням свідоцтва про реєстрацію.
29.          Поряд з цим, положеннями частини першої статті 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
30.          Утім, як зазначалося вище, у пункті 3.5. договору від 01.08.2016 №  ПК-01/08-16 ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» як продавець та ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» як покупець домовилися про те, що право власності на екскаватори переходять від продавця до покупця після передачі їх покупцю і перереєстрації в органах Держгірпромнагляду. Ці обставини залишені поза увагою місцевого й апеляційного господарських судів.
31.          Заважаючи на таку домовленість сторін у пункті 3.5. договору, передчасними є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність обов`язку позивача як покупця щодо здійснення перереєстрації цих транспортних засобів у відповідних реєстраційних органах, з чим пов`язується факт набуття ним права власності на ці транспортні засоби. 
Суд також вважає за можливе на підставі частини четвертої статті 300 ГПК України звернутися до власного загального правового висновку щодо зобов`язальних правовідносин, викладеного у постанові від 13.04.2021 у справі №  904/2344/19, ухваленій після подання касаційної скарги у цій справі, відповідно до якого «однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Добросовісність учасників цивільних правовідносин означає, що їх дії повинні відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до статті 3 ЦК України свобода договору належить до загальних (фундаментальних) засад цивільного законодавства. Водночас, відповідно до приписів статей 628-629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. В такий спосіб тлумачення наведених норм свідчить, що ними врегульовано одну з базисних засад приватного права - обов`язковість договору».
32.          Ураховуючи допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалені у справі судові рішення слід скасувати з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, а касаційну скаргу задовольнити частково.
33.          Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід урахувати наведене, дослідити й об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, зокрема установити факт виконання сторонами пункту 3.5. договору від 01.08.2016 №  ПК-01/08-16, дотримання умов якого у цьому випадку є наслідком виникнення у ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» права власності на придбані у ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» екскаватори, та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення. 
34.          Разом з тим, слід зазначити про безпідставність посилань ПАТ   АБ   «Укргазбанк» у касаційній скарзі про необхідність залучення його до участі у цій справі саме в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а не у якості співвідповідача, оскільки приватний виконавець наклав арешт на придбані ТОВ «Граніт мобіл переробка плюс» екскаватори в межах зведеного виконавчого провадження, боржником у якому є ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», а стягувачем - ПАТ АБ «Укргазбанк», тому останній є особою, в інтересах якої накладено арешт. 
35.          У постанові від 26.11.2019 у справі №  905/386/18, предметом спору у якій було звільнення з-під арешту нерухомого майна у порядку статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», Велика Палата Верховного Суду указала, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
36.          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
37.          Згідно з пунктами 1, 3 частини третьої статті 310 цього ж Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
38.          Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті   310 ГПК України).
39.          Отже, ухвалені у цій справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Судові витрати
40.          У зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду і передачею справи на новий розгляд, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 у справі №  911/1278/20 скасувати.
3. Справу №  911/1278/20 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов
Суддя                                                                                                    О. В. Случ
Суддя                                                                                                    Ю. Я. Чумак