ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції : Сидор Н.Т.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/5982/20 пров. № А/857/4220/21	

          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Матковської З.М., Шавеля Р.М., 
за участю секретаря судового засідання:          Гнатик А.З., 
позивача:                                                   ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства у справах ветеранів України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 380/5982/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, –
                                                            ВСТАНОВИВ :
           28.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Міжвідомча комісія), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: 
          -визнати протиправним та скасувати висновок комісії Міністерства у справах ветеранів України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» який оформлений протоколом №1 від 04.06.2020р. в частині п.16; 
          -зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року.
          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів, яке оформлене протоколом №1 від 04.06.2020р., в частині пункту 16.
          Крім того, суд першої інстанції зобов`язав Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
          Не погоджуючись із даним рішенням, апелянти ОСОБА_1 та Міністерство у справах ветеранів України подали апеляційні скарги, в якій зазначають, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
          Апелянт - ОСОБА_1 просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю II групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року.
          Апелянт - Міністерство у справах ветеранів України просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
           ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу задовольнити з підстав в ній зазначених, а апеляційну скаргу Міністерство у справах ветеранів України залишити без задоволення.
          Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
          Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.
           27.05.2016р. наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 154 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 заступника командира взводу батальйону поліції особливого призначення ГУНП, звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( за власним бажанням ) з 31.05.2016р. (а. с. 7).
          Із змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №352418 від 19.09.2016р. видно, що під час первинного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Інвалідність встановлено на строк до 01 жовтня 2017 року (а. с. 8).
           22.08.2018. позивачу призначена та виплачена одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського по ІІІ групі інвалідності яка настала в результаті проходження служби в органах внутрішніх справ.
          Постановою медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» №111 від 22.10.2019р. встановлено, що захворювання ОСОБА_1 , «так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення»; захворювання, «так, пов`язане з проходженням служби в поліції» (а. с. 9).
           05.12.2019р. під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка настала в результаті захворювання, пов`язаного з участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 330270.(а.с. 12).
          В травні 2020р. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги  зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
          З п.16 протоку засідання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 04.06.2020 №1 видно що прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». (а. с. 13).
          ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
          ч.3 ст.100 Закону №580-VIII передбачено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.
          Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений з органів Національної поліції України та йому первинно встановлено ІІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності «захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», у зв`язку з чим виплачено одноразову грошову допомогу, що сторонами не заперечується.
           05.12.2019р. під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини її настання «захворювання, пов`язане з участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».
          У зв`язку із отриманням посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з 06.12.2019р.   ОСОБА_1 належить до категорії осіб зазначених в. п.п.11-14 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
          Так, правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій визначено Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (надалі - Закон №3551-XII).
          ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (надалі - Закон №3551-XII), передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини.
          До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, до яких серед інших, віднесено поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-XII).
          Алгоритм призначення і отримання одноразової грошової допомоги особам, які брали участь в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, визначений Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №336 (далі - Порядок №336).
          п.3 Порядку №336 визначено, що у разі встановлення інвалідності особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, одноразова грошова допомога призначається та виплачується з дати, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
          Згідно  п.6 Порядком №336 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 400 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи.
          п.7 Порядку №336  визначено, що особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.
          До заяви додаються копії таких документів: посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів і має відповідну відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
           п.9 Порядку №336 передбачено, що Міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.
          В абз. 3 п.5 ч.1 розділу ІІ Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого Наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 07 листопада 2019 року № 76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 р. за № 1244/34215 (далі – Положення) визначено, що основними завданнями міжвідомчої комісії є призначення одноразової грошової допомоги особам, зазначеним у пунктах 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку з установленням інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
          Із змісту п.5 розділу 5 Положення № 1244/34215 видно, що Міжвідомча комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги в разі: 1) відсутності документів, які містять достатні докази того, що смерть/поранення (контузія, травма або каліцтво) волонтера настали внаслідок обставин, передбачених в абзацах четвертому-восьмому пункту 1 статті 10, пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 2) подання завідомо неправдивих відомостей; 3) виявлення факту підробок у поданих документах; 4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час надання волонтерської допомоги; 5) якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма, каліцтво) волонтера є наслідком учинення ним злочину, адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, самогубства (крім установленого судом факту доведення особи до самогубства) або інших обставин, не пов`язаних із волонтерською діяльністю.
          В даному випадку, із оскаржуваного рішення міжвідомчої комісії видно, що підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є та обставина, що позивачу призначена та виплачена одноразова грошова допомога яка передбачена Законом України «Про Національну поліцію» (а. с. 13-14).
          Проте, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта - Міністерства у справах ветеранів України про те, що грошова допомога є одноразовою, яка встановлюється лише один раз у зв`язку із встановленням інвалідності, а не зміною групи чи причин такої інвалідності виходячи з наступного.
          З довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12ААА № 352418 від 19.09.2016р. видно, що під час первинного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, причинами якої зазначено «захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ».
          Однак, під час повторного огляду 05.12.2019р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка настала в результаті захворювання, пов`язаного з участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААБ № 330270.
          В п. 6 Порядку №336  видно, що якщо протягом двох років особам, зазначеним в абз. 2 – 5 п. 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
          Аналіз зазначеної норми вказує на те, що факт попередньої виплати особі одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності не є причиною для відмови у здійсненні запитуваної виплати, а вказує лише на необхідність виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням попередньої.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції,   що п.16 оскаржуваного рішення міжвідомчої комісії про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є протиправним та підлягає скасуванню. Оскільки, наведений перелік підстав, які передбачені в п.5 розділу 5 Положення № 1244/34215 для відмови в призначені одноразової грошової допомоги є вичерпним. Підстава як відмова в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліції» в переліку немає.
          Щодо доводів апелянта ОСОБА_1 про зобов`язання Міністерство у справах ветеранів України прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року колегія зазначає наступне.
          В п. 4 ч.2 ст. 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
          Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
          У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.
          Враховуючи, що при розгляді даної справи суд першої інстанції та апеляційний суд не перевіряв дотримання позивачем всіх умов для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки це належить до компетенції Міжвідомчої комісії, а тому суд не вправі зобов`язувати Міжвідомчу комісію прийняти рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму.
          Разом з тим, колегія суддів враховує ту обставину, що підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги є проведена виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а не дотримання умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до  п.7 Порядку № 336.
          Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання міжвідомчу комісію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
          Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
          Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
          Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
          Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства у справах ветеранів України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від  01 лютого 2021 року у справі № 380/5982/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 29.06.2021р.