ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/322/17               Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.,  Добрівська Н.А., Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  07 квітня 2021 року                                                                         м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                        Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Сорочка Є.О.,
        за участі секретаря судового засідання                                        Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від              17 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України   про поновлення на роботі, 

          В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява Державного агентства лісових ресурсів України про поворот виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року та в порядку повороту виконання рішення стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного агентства лісових ресурсів України безпідставно стягнену суму в розмірі 459014,22 грн.
Заява обґрунтована тим, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року скасовано, на користь позивача було стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 березня 2016 року по 27 березня 2020 року в розмірі 459014 грн 22 коп. Оскільки постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 826/322/17 скасовано, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року у справі № 826/322/17 залишено в силі, представник Державного агентства лісових ресурсів України вказав, що наявними підстави для повороту виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року та в порядку повороту виконання рішення стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного агентства лісових ресурсів України безпідставно стягнену суму в розмірі 459014,22 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2020 р. в задоволенні заяви   Державного агентства лісових ресурсів України про поворот виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1   до Державного агентства лісових ресурсів України   в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державне агентство лісових ресурсів України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву про поворот виконання рішення задовольнити повністю.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Позивач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Так, відмовляючи в задоволенні заяви про поворот виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не було встановлено факту подачі позивачем неправдивих відомостей та підроблених документів, разом з тим, відповідач не надав ніяких відомостей чи фактів, якими це б підтверджувалось, з огляду на що, відсутні підстави для повороту виконання судового рішення у справі.
Натомість, апелянт вказує на помилковості вказаних висновків суду першої інстанції, адже постанова Шостого апеляційного адміністративного суду була повністю обґрунтована неправдивими даними, що були зазначені позивачем та не підтверджені належними доказами. У скасованому рішенні суду апеляційної інстанції суд обґрунтував відсутність доказів подання заяви про звільнення позивача та підтвердження направлення листа про відкликання заяви про звільнення знову ж таки на підставі неправдивих даних поданих позивачем, зазначених лише у поясненнях та не підтверджених жодними належними доказами. Апелянт вважає, що на даний час, відсутні підстави для сплати на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки рішення суду про поновлення такої на посаді скасовано, відтак, кошти підлягають поверненню.  
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.
Питання повороту виконання судових рішень по адміністративним справам визначено ст. 380 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 380 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі;  2) залишає позов без розгляду;3) відмовляє в позові повністю;           4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно з ч. ч. 7-9 ст. 380 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Суд розглядає заяву про поворот виконання, подану відповідно до частин сьомої та восьмої цієї статті, у двадцятиденний строк з дня надходження заяви у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Так, особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ визначено ст. 381 Кодексу адміністративного судочинства України - вказаною нормою встановлено, що поворот виконання рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Як вбачається з матерів справи, підставами скасування судом касаційної інстанції постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2020 слугувало наступне.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи адміністративний позов суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що заява про звільнення із займаної посади була написана та подана нею 18 лютого 2016 року, а лист, який був направлений 02 березня 2016 року та вручений відповідачу 04 березня 2016 року, містив у собі саме заяву про відкликання заяви про звільнення з роботи за власним бажанням. Враховуючи, що позивач 02 березня 2016 року, тобто, до закінчення двотижневого строку з моменту написання 18 лютого 2016 року заяви про звільнення, направила відповідачу лист про її відкликання, суд апеляційної вважає, що у Державного агентства лісових ресурсів України, з огляду на положення частини 2 статті 38 КЗпП України, не було підстав для звільнення позивача з роботи на підставі раніше поданої заяви про звільнення з роботи за власним бажанням. Також колегія суддів суду апеляційної інстанції врахувала, що лист позивача щодо відкликання заяви про звільнення надійшов Держлісагентства до настання дати, з якої позивач просила здійснити звільнення (10 березня 2016 року) та до направлення Міністерству аграрної політики та продовольства України листа від 09 березня 2016 року № 10-27/1188-16 щодо надання погодження на звільнення позивача із займаної посади. Докази запрошення на посаду позивача іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору, у матеріалах справи також відсутні.
Суд першої інстанції надаючи оцінку доводам позивачки про написання нею вказаної заяви під тиском, дійшов висновку про їх необґрунтованість та недоведеність. При цьому, суд виходив з того, що останньою не надано жодних належних та допустимих доказів тиску на неї, зокрема до правоохоронних органів з цього приводу позивачка не зверталася, скарг на дії працівників Держлісагентства щодо тиску на неї не подавала. У свою чергу, суд апеляційної інстанції оцінку цим обставинам не надавав, цих висновків суду не спростував.
У частині доводів позивачки про те, що нею було надіслано поштовим відправленням на адресу Держлісагентства заяву про відкликання заяви про звільнення, суд апеляційної інстанції, переоцінивши докази, встановлені та дослідженні судом першої інстанції, не вказав, які норми процесуального чи матеріального права порушив суд першої інстанції при встановлені фактичних обставин. Прийшовши до висновку, що позивач звільнений за власним бажанням без дотримання норм КЗпП України, суд апеляційної інстанції їх не мотивував та належними доказами не підтвердив. Без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.
Наведене дає підстави для висновку, що висновки суду ґрунтувалися на припущеннях, а не на встановлених обставинах, що є порушенням норм процесуального права, яке мало наслідком неправильне застосування норм матеріального права та у результаті неправильне вирішення спору.
З наведеного слідує, що скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції дійшов висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та констатував відповідні помилки суду, однак, постанова Верховного Суду від 20.10.2020 не містить висновків щодо повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання нею підроблених документів.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
При цьому, викладення стороною відповідних помилкових міркувань та доводів, чи не підкріплених відповідними доказами, не може вважатись наданням завідомо неправдивими відомостями, позаяк саме суд надає їм оцінку та вносить такі в основу для прийняття рішення про відмову/задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про поворот виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2020 в частині стягнутих на користь позивача коштів.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є підставою для скасування/зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, в її задоволенні необхідно відмовити, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд,

   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно ч. 2  ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя                                                                                        О.М. Ганечко 

        Судді                                                                                                                В.В. Кузьменко

                                                                                                         Є.О. Сорочко
Повний текст постанови складено 07.04.2021.