ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 766/14155/20	
Головуючий в 1 інстанції: Кузьміна О.І.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

          розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2020 року, постановлену в м. Херсоні, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Гук Юрія Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив скасуватти постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.09.2020 р. серії ЕАМ № 3109149, винесену поліцейським третьої роти першого батальйону УПП в Херсонській області Гук Ю.В. та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2020 р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. В ухвалі було зазначено, що позивачем невірно визначено відповідача по справі - поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Гук Юрія Валерійовича, який є посадовою особою Національної поліції та зазначено, що належним відповідачем по даній справі є суб`єкт владних повноважень відповідний орган Національної поліції, а саме - Департамент патрульної поліції Національної поліції України. 
Також, в ухвалі було зазначено, що позивач вказував на те, що  його звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 4ст. 288 КУпАП, як особу, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення. Проте, відповідно до позиції викладеної в постанові від 18.03.2020 року по справі №543/775/17 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовуватистатті 2-5 Закону №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, у зв`язку з чим позивачу необхідно зазначити підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону або направити до суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 420,40 грн.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків.
Відповідно до супровідного листа від 29 вересня 2020 року (а.с. 9) позивач на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслав до Херсонського міського суду Херсонської області позовну заяву у новій редакції, в якій відповідачем зазначив Департамент патрульної поліції Національної поліції України та клопотання про звільнення від сплати судового збору на 12 арк. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Гук Юрія Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного повернуто позивачу та було роз`яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
З вищезазначеної ухвали вбачається, що 29.09.2020 р. ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків та надав заяву з проханням звільнити його від сплати судового збору. При цьому, судом зроблено висновок, що, виходячи з обсягу наданих позивачем документів, як підставу звільнення його від сплати судового збору  відповідно до закону, відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору за даним позовом, оскільки клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить належного обґрунтування та підтвердження тяжкого матеріального стану позивача.  
Апеляційну скаргу на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області подано 15.10.2020 р., однак апеляційна скарга позивача надійшла до П`ятого апеляційного адміністративного суду лише 19.04.2021 р.
Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали неповно з`ясував обставини, що мають значення для звільнення від сплати судового збору просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводами апеляційної скарги зазначено, що апелянт звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Разом з позовною заявою було надано суду першої інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору. Вказане клопотання обгрунтувано тим, що оскаржуваною постановою на апелянта незаконно накладено штраф в розмірі 255 гри. Для захисту своїх прав у суді він повинен сплатити 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на 01.01.2020 р. - 420,40 гри., тобто суму, що перевищує розмір накладеного штрафу. Апелянт вказував, що у нього на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей; ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та більша сума його заробітку витрачається на утримання дітей. Річний дохід апелянта за 2019 рік становить 1719 гри., що підтверджується копією податкової декларації про майновий стан і доходи із розрахунком. Розмір судового збору в сумі 420,40 гри. значно перевищує 5 відсотків розміру мого річного доходу. 
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначено, що 29.09.2020 р. ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків та надав заяву в якій просив звільнити його від сплати судового збору. При цьому, виходячи з обсягу поданих позивачем документів, як підставу звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону, суддя прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору за даним позовом, оскільки клопотання щодо звільнення позивача від сплати судового збору не містить належного обґрунтування та підтвердження тяжкого матеріального стану позивача.
Колегія суддів не погоджується з таким рішенням, з огляду на наступне.
Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених  статтями 160,  161  цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому  статтею 171  цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належного обґрунтування та підтвердження тяжкого матеріального стану позивача.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, судом першої інстанції не надано обґрунтування, чому він вважає клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору неналежно обґрунтованим та чому не приймає такі обґрунтування та підтвердження тяжкого матеріального стану. 
Відповідно до ч.3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, до апеляційної скарги апелянтом додано копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_2 2019 та та 2014 року народження відповідно (а.с. 19,20).
Також надано копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, відповідно до якої загальна сума річного доходу складає 1719, 00 грн. (а.с. 21-23).
З огляду на вищезазначене, апелянтом надано документи, які підтверджують його право на зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати у відповідності до ст.. 8 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції порушив право позивача на доступ до суду і повернув позовну заяву, зробивши свої висновки без з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до ч. 1  ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до вимог  ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України  - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі  Мельник проти України  (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі  Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід розцінюється як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 3  ст. 312 КАС України  у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до п. 5 ч. 1  ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1  ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи та порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись  ст. ст. 286, 294, 308, 311, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик