ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 359/3315/17
адміністративне провадження № К/9901/35178/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2017р. (суддя - Борець Є.О.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. (судді - Безименна Н.В., Аліменко В.О., Кучма А.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.03.2017р. №4416 щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов`язати відповідача розглянути її заяву від 19.12.2016р. про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням пільгового стажу за період роботи з 25.10.2010р. по 14.10.2011р., який підтверджений довідкою від 17.06.2016р. №24, виданою Психіатричною лікарнею №1 м. Макіївки.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно довідки Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області від 18.05.2016р. №3249002341 позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Макіївка Донецької області до м. Бориспіль. (а.с. 11)
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з 02.07.1990р. по 17.08.1992р. працювала у Макіївському тубсанаторії на посаді сестри - господині, у період з 25.10.2010р. по 14.10.2011р. - у Психіатричній лікарні №1 «Макіївка» на посаді молодшої медичної сестри, у період з 18.10.2011р. по 01.12.2014р. - в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Обласна клінічна туберкульозна лікарня» на посаді молодшої медсестри, з 01.07.2015р. по 28.06.2016р. - на посаді молодшої медсестри у Республіканській клінічній туберкульозній лікарні м. Донецька. (а.с. 17 - 19)
Згідно довідки Психіатричної лікарні №1 м. Макіївки від 17.06.2016р. №24 позивач працювала повний робочий день у Психіатричній лікарні №1 м. Макіївки у період з 25.10.2010р. по 14.10.2011р. на посаді молодшої медсестри (санітарка-ванщиця), передбаченої Списком №2 Розділ XXIV позиція 24в на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36. (а.с. 14)
Наказом Психіатричної лікарні №1 м. Макіївки від 28.11.2008р. №114 проведено атестацію робочого місця позивача. (а.с. 15)
19.12.2016. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.
Рішенням відповідача від 20.03.2017р. №4416 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с. 12)
Вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідачем протиправно не призначено їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також протиправно не враховано довідку про її роботу повний робочий день у Психіатричній лікарні №1 м. Макіївка на посаді молодшої медсестри та наказ про атестацію цієї посади з тих підстав, що зазначені документи видані та завірені підприємством, що знаходиться на тимчасово окупованій території. Вважає, що неврахування наданих нею документів щодо підтвердження її пільгового трудового стажу порушує її конституційне право на отримання належної пенсії.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2017р. позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 20.03.2017р. №4416.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням таких документів:
довідки Психіатричної лікарні №1 м. Макіївки №24 від 17.06.2016р. з інформацією про роботу позивача в цьому закладі охорони здоров`я на посаді молодшої медичної сестри повний робочий день в період часу з 25.10.2010р. по 14.10.2011р.;
довідки Республіканської клінічної туберкульозної лікарні №05-36/101 від 27.06.2016р. з інформацією про роботу позивача в цьому закладі охорони здоров`я на посаді молодшої медичної сестри повний робочий день в період часу з 18.10.2011р. по 01.12.2014р.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 20.03.2017р. №4416 про відмову в призначенні пенсії позивачу.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.12.2016р. про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням пільгового стажу роботи в Комунальній установі «Психіатрична лікарня №1 «Макіївка»» за період роботи з 25.10.2010р. по 14.10.2011р.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що записами трудової книжки та довідками, виданими Психіатричною лікарнею №1 м. Макіївки, підтверджено пільговий трудовий стаж позивача, який в сукупності дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому відмова відповідача щодо призначення позивачу пенсії на підставі пункту «б» частини 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважав помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах врахувати довідки Психіатричної лікарні №1 м. Макіївки №24 від 17.06.2016р. та Республіканської клінічної туберкульозної лікарні №05-36/101 від 27.06.2016р., оскільки зазначені підприємства знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами або особами, передбаченими ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових наслідків, а тому надані позивачем довідки не можуть бути прийняті до уваги при розгляді її заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки довідки видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території.
Відзив до суду касаційної інстанції не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним  Кабінетом  Міністрів  України,  і  за результатами атестації  робочих  місць  - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців  на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51  рік  -  з  1  жовтня  1965  року по 31 березня 1966 року.
Згідно статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок  підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36, посада позивача «молодша медична сестра (санітарка-ванщиця)» віднесено до Списку №2.
Згідно частин 1, 2 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження   спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В ході розгляду справи судами встановлено, що протягом спірних періодів позивач працювала на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, робота на якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому суди першої та апеляційної інстанції обгрунтовано дійшли висновку про зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та прийняли рішення про задоволення позову.
Висновки апеляційного суду про те, що довідка ПАТ «Донецький металургійний завод» №04/55 від 10.03.2016р. видана на непідконтрольній українській владі території і не може бути врахована при визначенні права на пенсію та обчислення пільгового стажу не відповідають висновкам Верховного Суду у справах №583/392/17, №234/3038/17 та №360/1628/17.
Відповідно до частин 1, 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись ст. 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. скасувати, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2017р. у цій справі залишити в силі.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук