ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5567/20                                                                                     Суддя першої інстанції: Руденко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 травня 2021 року                                                                                       м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                       - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року, яке ухвалено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив: 
-           визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у перерахунку пенсії з 01 липня 2019 року;
-           зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії з 01 липня 2019 року з врахуванням надбавки у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та без нарахування доплати за постановою Кабінету Міністрів України №   1309 від 02 грудня 2009 року «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною»;
-           зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити заборгованість з виплати пенсії з 01 липня 2019 року з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року вказаний адміністративний позов задоволено:
-          визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ, у розмірі 40 процентів мінімальної пенсії за віком;
-          зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити перерахунок пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з нарахуванням надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, та виплатити перераховану пенсію з 1 липня 2019 року з врахуванням фактично виплачених сум.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавок, підвищень до пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, перевищує 15000 грн 00   коп., а тому доплата, визначена постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2019 року №   1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною», не підлягає нарахуванню. Відповідач також заперечує наявність у позивача права на виплату надбавки до пенсії у розмірі, передбаченому ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», з підстав відсутності визначеної на законодавчому рівні величини мінімальної пенсії за віком, яка б могла бути використана під час проведення розрахунків. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому наголосив на тому, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Зокрема, судом вірно встановлено, що надбавка за ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» виплачується у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком. Також просив звернути увагу, що пенсія підлягає перерахунку з 01 липня 2019 року, тобто з часу, коли відповідач почав виплачувати її у значно меншому розмірі.
Відповідно до п.   3 ч.   1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за період з 01 липня 2019 року до 07 червня 2020 року - скасувати та прийняти нове рішення про залишення позовної заяви без розгляду в цій частині, а також змінити абзац другий резолютивної частини оскаржуваного рішення, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.   319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,   240   цього Кодексу.
За правилами п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 01 серпня 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком як працівник, безпосередньо зайнятий на підземних роботах за Списком №   1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пенсія призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 згідно з Указом Президента України від 26 серпня 2010 року №   872 присвоєно звання «Герой України» з врученням ордена «Золота Зірка», про що йому видано відповідне посвідчення.
Згідно з відомостей із підсистеми призначення та виплати пенсії позивачу з 01 липня 2019 року пенсія нараховувалась й виплачувалась, виходячи з таких складових: розмір пенсії за віком (ст.   27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») 8446 грн 30   коп.; доплата за понаднормовий стаж (абз.   2 ч.   1 ст.   28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») 391   грн 00 коп.; доплата до пенсії за Законом України «Про підвищення престижу шахтарської праці» 4521 грн 02   коп.; доплата за особливі заслуги перед Батьківщиною (постанова Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2009 року № 1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною») 6004 грн 70   коп.; підвищення особам, що мають особливі заслуги в мирний час (ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та п.   5 постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2001 року №   1706) 158 грн 00   коп.; пенсія за особливі заслуги перед Україною (п.   1 ст.   1 Закону України (герой України, особи нагороджені орденом Небесної сотні, Герої Радянського Союзу, Герой соц.   Праці) (40   % від 1564   грн.) 625 грн 60 коп. Розмір пенсії з надбавками становив 20146 грн 62   коп., проте з урахуванням максимального розміру пенсії позивачу виплачувалося 15000 грн 00 коп.
У подальшому кількісні показники зазначених складових пенсії змінювався у залежності від розміру мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб. 
Як зазначає відповідач, з травня по червень 2020 року розмір пенсії ОСОБА_1 складав 15482 грн 95   коп., а з липня 2020 року - 15512 грн 54   коп. У зв`язку тим. що розмір пенсії перевищив 15000 грн 00   коп., починаючи з травня 2020 року відповідач не нараховував й не виплачував позивачу доплату за особливі заслуги перед Батьківщиною, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2009 № 1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» та надбавку особам, що мають особливі заслуги, що передбачена ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та п.   5 постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2001 року №   1706.
Не погоджуючись із нарахуванням надбавки, передбаченої ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у розмірі 158 грн 00 коп., ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо її перерахунку та виплати у розмірі 200 відсотків мінімальної пенсії за віком. 
На вказані звернення позивач отримав листи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 31 липня 2019 року №   1232/ш-1409, від 09 серпня 2019 року №   1400/ш-14, від 13 вересня 2019 року №   71827/ш-109, від 25 серпня 2020 року №   4821-5114/Ш-03/8-2300/20, від 28 серпня 2020 року №   2300-0303-8/42728, якими роз`яснено, що нарахування надбавки за ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2001 №   1706 та складає 158 грн 00   коп. До вказаної надбавки встановлено доплату згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2009 року №   1309 у розмірі 9842 грн 00   коп. Загальна сума підвищення складає 10000   грн 00 коп., загальна сума пенсійної виплати відповідно до вказаної постанови - 15000   грн 00 коп.
Крім того, листом від 28 серпня 2020 року №   2300-0303-8/42728 позивача повідомлено, що з 01 травня 2020 року розмір його пенсії становить 15482 грн 94   коп., з 01 липня 2020 року - 15512 грн 54   коп. У зв`язку із тим, що розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, перевищує 15000 грн 00   коп., визначена постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2009 року №   1309 доплата до надбавки не встановлювалась. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач нараховував надбавку, передбачену п.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у розмірі 40% від мінімального розміру пенсії за віком, що суперечить положенням вказаної статті. Крім цього судом першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач неправильно нараховував позивачу доплату до вказаної надбавки, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2009 року №   1309.
Колегія суддів не у повній мірі погоджується із рішенням суду першої інстанції з таких підстав. 
ОСОБА_1 , звертаючись до суду із адміністративним позовом, просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у перерахунку пенсії з 01 липня 2019 року, а також зобов`язати провести перерахунок з вказаної дати та нарахувати й виплатити відповідну заборгованість з урахуванням сплачених сум. 
Водночас адміністративний позов ОСОБА_1 подав до суду лише 08 грудня 2020 року, про що свідчить відтиск штампу реєстрації вхідної кореспонденції.
Колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо перерахунку і виплати пенсії за період з 01 липня 2019 року по 07 червня 2020 року підлягають залишенню без розгляду, виходячи з такого.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.   122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.   123 КАС України, відповідно до ч.   3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.
Згідно зі ст.ст. 42, 44, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених   частиною першою   статті 35,   частиною другою   статті 38,   частиною третьою   статті 42   і   частиною п`ятою   статті 48   цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Частинами 1, 2 ст.   46 вказаного Закону передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Згідно із положеннями ст.   47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до ч.   5 ст.   242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №   240/12017/19 (адміністративне провадження № К/9901/15971/20) ухвалив постанову 31 березня 2021 року, в якій застосував шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справі про перерахунок та виплату заборгованості з пенсії. При цьому, Верховний Суд вважав, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
У цій справі Верховний Суд також відступив від висновків, викладених, зокрема, у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі №   816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року у справі №   640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, серед іншого зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18).
Матеріалами справи підтверджується та позивачем в адміністративному позові зазначається, що він вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку пенсії у липні 2019 року.
Про результати розгляду такої заяви позивач був повідомлений шляхом направлення листа від 31 липня 2019 року №   1232/ш-14 з додатком у вигляді виписки з розрахунку пенсії. За змістом цього листа ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії. 
Колегія суддів наголошує, що подальше листування з органом пенсійного фонду протягом тривалого часу (останній лист Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 25 вересня 2020 року №   5478/Ш-03/8-2300/20) не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Інших обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість позивача звернутись до суду у законодавчо визначені строки, матеріали справи не містять.
Щодо можливості врахування положень ч.   2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів зазначає, що вказана норма може бути застосована лише у тому разі, якщо відповідні соціальні виплати були фактично нараховані, а спір виник виключно у зв`язку з їх невиплатою з вини органу, що призначає пенсію.
Такі висновки колегії суддів узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №   510/1286/16-а. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
Натомість заборгованість, про виплату якої просить позивач, не була нарахована до виплати, у зв`язку з чим підстави для застосування ч.   2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у цій справі відсутні.
Як раніше зазначалося, до суду за захистом порушеного права ОСОБА_1 звернувся 08 грудня 2020 року. Заяву про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом із наведенням поважних причин, які перешкоджали реалізувати відповідне право, матеріали справи не містять.
За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач пропустив без поважних причин установлений ч.   2 ст.   122 КАС України строк звернення до суду з вимогами про перерахунок і виплату пенсії за період з 01 липня 2019 року до 07 червня 2020 року та не навів підстав для його поновлення, а відтак адміністративний позов у цій частині підлягає залишенню без розгляду.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених у межах шестимісячного строку звернення до суду, тобто з 08 червня 2020 року, колегія суддів дійшла висновку, що вони є обґрунтованими. 
Судом встановлено, що з травня по червень 2020 року розмір пенсії позивача складав 15482 грн 95   коп., а з липня 2020 року - 15512 грн 54   коп., у зв`язку з чим відповідач не нараховував й не виплачував позивачу доплату за особливі заслуги перед Батьківщиною та підвищення особам, що мають особливі заслуги в мирний час.
Предметом перевірки у межах цієї справи є наявність чи відсутність підстав для нарахування ОСОБА_1 надбавки до пенсії у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком та без застосування умов, що визначені в абз. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» від 02 грудня 2009 року №   1309.   
Відповідно ст.   8 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» особами, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, вважаються, серед іншого, Герої України.
Згідно з п. 1 ч.   1 ст.    9 вказаного Закону особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, надаються пільги у вигляді, зокрема, надбавки до пенсій, які вони отримують, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, фінансування яких здійснюється за рахунок Державного бюджету України.
Отже, позивач, як Герой України, має право на надбавку до пенсії у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.
Положеннями абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» від 02 грудня 2009 року №   1309 (далі - Постанова № 1309) було установлено з 01 грудня 2009 року Героям України доплату до надбавки, яка встановлюється до пенсії відповідно до ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», для того, щоб розмір зазначеної надбавки становив 10000 грн.
Водночас абз. 2 п. 1 вказаної постанови передбачено, що доплата виплачується, якщо розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, установлених законодавством), не досягає 15000 гривень і після встановлення доплати сума таких виплат не повинна перевищувати вказаного розміру.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в апеляційній скарзі зазначає, що оскільки розмір пенсії позивача з урахуванням усіх доплат з травня 2020 року перевищує 15000 грн 00    коп., то нарахування доплати відповідно Постанови № 1309 не здійснюється. 
Разом з тим позивач не наполягає на нарахуванні йому доплати на підставі вказаної постанови. Порушення своїх прав ОСОБА_1 вбачає у тому, що йому не нараховується й не виплачується надбавка відповідно до п.   1 ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.
Колегія суддів зазначає, що виплата надбавки до пенсії у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком передбачена саме п.   1 ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Така надбавка підлягає обов`язковому нарахуванню й виплаті незалежно від інших складових пенсії у розмірі, чітко визначеному безпосередньо у Законі. 
Застосування відповідачем абз.   2 п.   1 Постанови № 1309 є протиправним, адже вказана постанова визначає розмір та умови нарахування доплати до надбавки окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а не розмір самої надбавки, передбаченої п.   1 ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».
Оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 08 грудня 2020 року перевищує 15000    грн 00 коп., то підстави для застосування вказаної Постанови у цілях нарахування йому доплати до надбавки - відсутні. 
Вирішуючи питання про розмір надбавки, передбаченої п.   1 ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у грошовому виразі, колегія суддів враховує, що у якості розрахункової величини використовується саме мінімальна пенсія за віком. 
З наявних у справі письмових доказів - листів Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 31 липня 2019 року №   1232/ш-14 та від 09 серпня 2019 року №   1400/ш-14 вбачається, що відповідач у період до травня 2020 року нараховував відповідну надбавку з урахуванням п.   5 постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2001 року №   1706 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 158 грн 00 коп. (200 відсотків від 79   грн 00 коп.). 
Положеннями п.   5 постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2001 року №   1706 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» було установлено,  що  у  разі  коли  місячний   розмір   пенсії непрацездатних  громадян  (з  урахуванням  надбавок,  підвищень та додаткової  пенсії)  не  досягає  79  гривень,  таким громадянам встановлюється  цільова  грошова допомога на прожиття в розмірі до 36  гривень  на кожного  одержувача  пенсії,  а  для  одержувачів соціальних  пенсій  за  віком - у розмірі 16 гривень 70 копійок за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія.
Водночас вказана норма права втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №   279.
Отже, посилання на вказану норму права для цілей визначення розміру надбавки, передбаченої ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», є необґрунтованими. 
Колегія суддів наголошує на тому, що з 01 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає мінімальний розмір пенсії за віком. 
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений ст.   28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не може бути застосований при визначенні  надбавки, передбаченої п.   1 ч.   1 ст.   9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». 
Скаржник посилається на ч.   4 ст.   28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Надаючи оцінку наведеним доводам Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, колегія суддів виходить із того, що закріплене у ч. 4 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обмеження у застосуванні мінімального розміру пенсії за віком не може бути застосоване у спірних правовідносинах, адже ОСОБА_1 отримує пенсії, призначену саме на підставі вказаного Закону. 
Також колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 446/1566/16-а, згідно з яким посилання скаржника на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.   1 ст.   28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим   Законом   є безпідставними у випадках, коли предметом позовних вимог є визначення розміру підвищення до уже призначеної пенсії. 
З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 з нарахуванням надбавки, передбаченої п.   1 ч.   1 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком та виплатити перераховану пенсію з 08 червня 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Натомість рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ, у розмірі 40 процентів мінімальної пенсії за віком є помилковим. 
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували виплату позивачу вказаної надбавки саме у розмірі 40 процентів мінімальної пенсії за віком.
Колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача у цій частині є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у не проведенні нарахування і виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.
З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про перерахунок і виплату пенсії за період з 01 липня 2019 року до 07 червня 2020 року - скасувати та прийняти нове рішення про залишення позовної заяви без розгляду в цій частині, а також змінити абзац другий резолютивної частини оскаржуваного рішення. 
Керуючись ст.ст. 122, 123, 134, 139, 240, 242, 308, 311, 315, 316, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -     
 
ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково. 
          Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо перерахунку і виплати пенсії за період з 01 липня 2019 року до 07 червня 2020 року - скасувати та залишити адміністративний позов без розгляду в цій частині позовних вимог. 
          Змінити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року, виклавши абзац другий її резолютивної частини в такій редакції:
          «Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у не проведенні нарахування і виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком».
          В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк    

          Є.В. Чаку