ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 328/617/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),   суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20.04.2021 року в адміністративній справі №328/617/21 (суддя у 1 інстанції Гавілей М.М.) за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа:   Поліцейський СРПП Василівського РУП старший сержант Терещенко Володимир Семенович  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа: Поліцейський СРПП Василівського РУП старший сержант Терещенко Володимир Семенович, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №841046 від 26.02.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови.
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 20.04.201 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 841046 від 26.02.2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 КУпАП  у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, винесену поліцейським СРПП Василівського РУП старшим сержантом Терещенко Володимиром Семеновичем. Закрито провадження у справі про притягнення    ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст.122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 454,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову. 
В відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, що 26.02.2021 року приблизно о 13 годині 34 хвилин на 335 км. автодороги Харків-Сімферополь, позивач керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по трасі помітив сірий мікроавтобус, який дуже повільно рухався (десь 40 км/год), чим фактично обмежував рух іншим транспортним засобам. Керуючись положеннями п. 11.5.  ПДР  та враховуючи, що права смуга була зайнята мікроавтобусом,він виїхав на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку для його випередження. Проте в місці розташування знаку 5.21.1. «Кінець додаткової смуги» водій мікроавтобусу в порушення п. 10.3.  ПДР  почав здійснювати маневр, а тому для уникнення зіткнення з мікроавтобусом він змушений був взяти трохи лівіше, однак на зустрічну смугу не виїжджав. Через 1,5 кілометрів після здійснення цього маневру, його зупинив патрульний, який і повідомив йому, що він порушив правила обгону. На прохання надати докази цього, йому повідомили, що ані фото-, ані відеофікацію не здійснювалося, але є свідок - водій сірого мікроавтобуса, що був причетний до створення аварійної ситуації.
В подальшому поліцейським СРПП Василівського РУП старшим сержантом Терещенко Володимиром Семеновичем стосовно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 841046 від 26.02.2021 року, відповідно до якої його притягнуто за порушення п.14.6  ПДР  до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених  статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Так, ч.2  ст. 122 КУпАП  передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до п. 14.6.е.  ПДР  обгін заборонено: на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку.
Відповідно до п. 9.9  ПДР  аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:
а) у разі вимушеної зупинки на дорозі;
б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар;
в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами;
г) на механічному транспортному засобі, що буксирується;
ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки;
д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі;
е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
За приписами  статті 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно  статті 9 КУпАП  є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до  ст. 252 КУпАП  дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 24  Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»  встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями  283  та  284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч.1, ч. 2  ст.77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.9  ст.80 КАС України  у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 14.6, п. 9.9  ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2  ст. 122 КУпАП.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним допустимим доказом, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, складеної поліцейським без зазначення доказів правомірності винесення даної постанови. В оскаржуваній постанові серії БАА №841046 від 26.02.2021 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КУпАП.
Так, сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення, за відсутності доказів на підтвердження зазначених цій в постанові обставин, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).
За таких обставин, в матеріалах справи відсутня достатня доказова база щодо вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення адміністративного позову.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу    Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20.04.2021 року в адміністративній справі №328/617/21 - залишити без задоволення.
Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20.04.2021 року в адміністративній справі №328/617/21- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до  ст.328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.        

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва