Справа № 308/12383/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       22 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів: Бисаги Т.Ю., Кожух О.А.
з участю секретаря: Волощук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сбербанк» та апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року у складі судді Іванова А.П., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
в с т а н о в и в:

25.11.2016 позивач Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором №00017370931 від 07.11.2012 в розмірі 167856,93 грн. та судовий збір .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2012 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №00017370931, відповідно до п. 1.1 умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 49900 грн., а позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати кредит за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком повернення кредиту. Позивач стверджує, що він виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, проте відповідач не здійснює погашення чергових платежів у строк та в сумі, визначеною п.8.1 вказаного договору, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 11.11.2016 заборгованість відповідача становить 167856,39 грн., з яких: 41853,30 грн. - заборгованість за кредитом; 34249,89 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, з них прострочено 34087,13 грн.; 64090,63 грн. - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 27662,57 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом. З урахуванням наведеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
06.02.2018 позивачем подано до суду додаткові пояснення від 26.01.2018 до позовної заяви, за якими зазначено про тип процентної ставки, в тому числі й збільшеної у випадку порушення зобов`язання, згідно з умов договору. Також вказано, що відповідачу позивачем надсилалася вимога про погашення заборгованості за кредитом від 13.08.2014, а також зазначено що строк позовної давності, за будь-якими з розглядуваних вимог, встановлено сторонами у три роки.
17.04.2018 позивачем подано до суду додаткові пояснення до позовної заяви, за якими обґрунтовано надання кредиту відповідачу, шляхом перерахування обумовленої у договорі суми в 49900 на поточний рахунок відповідача. Також позивачем додано виписки по рахункам обліку заборгованості відповідача, в яких відображені операції щодо погашення відповідачем заборгованості. 05.08.2019 позивачем на вимогу суду надано розгорнутий розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору, копії документів кредитної справи, виписка про рух коштів по поточному рахунку відповідача.
З вказаних обставин позивач просив задовольнити заявлений позов.
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», м. Київ, вул. Володимирська, 46, ЄДРПОУ 25959784 заборгованість за кредитним договором №00017370931 від 07.11.2012 у сумі 136815,24 грн. (сто тридцять шість тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 24 копійки), з яких 41853,30 грн. заборгованість за кредитом; 3208,74 грн. проценти за користування кредитом; 64090,63 грн. пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 27662,57 грн. пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом та судовий збір у сумі 2052 грн. (дві тисячі п`ятдесят дві гривні).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано, що банком неправомірно в односторонньому порядку підвищено розмір відсоткової ставки з 33% до 35 %, а тому неправильно нараховані відсотки за користування кредитом, в тому числі й прострочені, також неправильно нарахована пеня. Окрім того не враховано, що останній платіж був здійснений відповідачем 12.02.2013 року, а позивач звернувся з позовом до суду 21.11.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом трьохрічного строку позовної давності.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Сбербанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам по кредитному договору в розмірі 31 041,15 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити вимоги банку повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував умови кредитного договору (пункти 1.2.,6.1.,6.2.,6.4.,6.5.,) якими врегульовано обов`язок сплати та визначено розмір процентів за користування кредитними коштами, як за період правомірного користування кредитом, так і в разі прострочення повернення кредиту, та неправомірно відмовив у стягненні заборгованості по процентах у розмірі 31 041,15 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Сбербанк» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» не надходило. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників апелянтів, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2. ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Матеріалами справи встановлено, що 07.11.2012 між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00017370931, відповідно до п. 1.1 умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 49900 грн., на цілі зазначені у п. 1.3, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використовувати кредит за цільовим призначенням, а також сплатити банку проценти за користування кредитом, комісії, штрафні санкції, інші передбачені договором платежі, в порядку, на умовах та у строк, визначений договором, а також виконати всі інші умови договору.
Відповідно до п. 1.4 статуту в новій редакції назву банку змінено на Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК».
Пунктом 1.2 договору передбачено, що розмір процентів за користування кредитом складає 33% річних.
Згідно вимог п. 6.9 договору, у разі порушення (невиконання/неналежне виконання) позичальником своїх зобов`язань, передбачених п. 2.5 цього договору (щодо страхування життя, здоров`я та працездатності), сторони погодили, що починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено (невиконано/неналежно виконано) будь - яке з перелічених вище в цьому пункті договору зобов`язань, діюча процентна ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 процентних пункти 35% річних. 
Відповідно до п. 8.1. договору позичальник зобов`язується щомісячно 07 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 1721,33 грн. відповідно до Графіку з кінцевим терміном повернення кредиту 06.11.2017. Повернення кредиту до зазначених в такому графіку термінів вважається достроковим.
Згідно з наявного в матеріалах справи графіку повернення кредиту встановлені щомісячні суми погашення основної суми кредиту та процентів за користування таким, а також зазначено, що датою надання кредиту у сумі 49900 грн. є 07.11.2012, термін користування кредитом визначено 60 місяців, тобто до 07.11.2017.
Згідно п. 8.3 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, в т.ч. у разі затримання щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, що підтверджується випискою по позичковому рахунку, наданих представником позивача як додаток до додаткових пояснень від 17.04.2018.
Разом з тим, боржник порушив прийняті на себе договірні зобов`язання, що полягає у несплаті кредитних коштів по тілу кредиту та нарахованих процентах, як передбачено умовами кредитного договору №00017370931 від 07.11.2012, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Наявність заборгованості підтверджується, зокрема даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем як додаток до позовної заяви, а також розгорнутим розрахунком заборгованості, наданого позивачем 05.08.2019.
Відповідно до розрахунку заборгованость за кредитним договором №00017370931 від 07.11.2012 станом на 11.11.2016 становить суму 167856,39 грн., з яких: 41853,30 грн. - заборгованість за кредитом; 34249,89 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, з них прострочено 34087,13 грн.; 64090,63 грн. - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 27662,57 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.
З розгорнутого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості за кредитним договором був внесений відповідачем: по тілу кредиту 27.06.2014 в сумі 368,84 грн., по процентам 24.09.2014 в загальній сумі 1478,96 грн. При цьому згідно з графіку, черговий платіж мав бути внесений зокрема щодо основної суми боргу щонайпізніше 07.07.2014.
Таким чином доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 , що останній платіж ним був здійснений 12.03.2013 року, і з цього часу почався перебіг строку позовної давності, є безпідставними і повністю спростовуються вищевказаними матеріалами справи.
Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , що банком неправомірно в односторонньому порядку підвищено розмір відсоткової ставки з 33% до 35 %, в зв`язку з чим неправильно нараховані відсотки за користування кредитом, в тому числі й прострочені, виходячи з наступного.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що розмір процентів за користування кредитом складає 33% річних.
У п. 6.9 уклаленого договору вказано, що у разі порушення (невиконання/неналежне виконання) позичальником своїх зобов`язань, передбачених п. 2.5 цього договору (щодо страхування життя, здоров`я та працездатності), сторони погодили, що починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено (невиконано/неналежно виконано) будь - яке з перелічених вище в цьому пункті договору зобов`язань, діюча процентна ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 процентних пункти 35% річних. 
Пунктом 2.5 визначено, що позичальник повинен застрахувати свої життя, здоров`я та працездатність в страховій компанії, яка повірена банком та відповідає вимогам Банку, на користь та на погоджених з банком умовах на строк до 06 листопада 2017 року.
В матеріалах справи наявний договір страхування №322226537 від 07.11.2012, укладений між АСК «Інго» та відповідачем ОСОБА_1 , позивач за вказаним договором значиться вигодо набувачем. До вказаного договору додано розрахунок страхової суми, що повинна була сплачуватися відповідачем, однак в матеріалах справи наявне лише платіжне доручення по сплаті першого періоду страхування у сумі 249,50 грн.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позичальник не виконує своє зобов`язання, передбачене п.2.5 кредитного договору щодо страхування, страхові платежі за період з 07.11.2014 року не здійснені.
За приписами ст. 1056-1 ЦК України ( в редакції на дату укладення кредитного договору) процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Кредитним договором передбачено фіксовану процентну ставку, розмір якої визначено в п.1.2 та п.6.9 кредитного договору. Тобто, встановлення процентної ставки в розмірі 35% річних не є односторонньою зміною процентної ставки, а є ставкою, яка погоджена сторонами в кредитному договорі, зокрема у п.6.9.договору.
Оскільки, позичальник не виконує своє зобов`язання, передбачене п.2.5 кредитного договору, позивачем правомірно, відповідно до умов договору, нараховано відсотки, виходячи з розміру 35 % річних.
Безпідставними і необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильності нарахування пені.
       Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з вимог ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу. 
       Згідно з п. 11.6 договору, за будь-якими вимогами сторін, які випливають за даним договором, встановлюється позовна давність у три роки.
З розгорнутого розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нархована за період з 25.09.2014 по 11.11.2016 прострочення сплати заборгованості за тілом кредиту і становить 64090,63 грн, за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 27662,57 грн. 
В суд позивач звернувся 21.11.2016 року. 
Таким чином позивачем пеня нарахована правомірно, в межах трирічного строку, відповідно до умов договору.
       З врахуванням вищенаведених обставин подана апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою і не підлягає до задоволення.
Апеляційна скарга позивача АТ«Сбербанк» підлягає до задоволення, виходячи з знаступного.
Відмовляючи позивачу в задвоволенні заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по процентам по кредитному договору в розмірі 31 041,15 грн., суд перешої інстанції виходив з того, що позивач після направлення відповідачу повідомлення-вимоги за Вих. №6617/7/18-5-1 від 13.08.2014 року про дострокове поверенння кредиту втратив право нараховувати відсотки за договором.
Однак, з такими висноками не погоджується апеляційнй суд виходячи з наступного.
Згідно з ст 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
У п.6.1 укладеного договору вказано, що позичальник зобов`язується сплачувати банку проценти в розмірі, що заначений у п.1.2. цього договору.
Згідно з п.6.2. договору, проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитом, під якою розуміється залишкова сума кредиту, тобто сума кредиту, що фактично надана позичальнику і не повернута банку. 
Нарахування процентів починається з дня його надання (включно) (п.6.3 договору).
Відповідно до п.6.4. договору нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. 
Із аналізу змісту умов укладеного договору вбачається, що сторони договору обумовили припинення нарахування процентів настанням юридичного факту - повернення суми кредиту позичальником. При цьому таке повернення можливе як під час строку кредитування, так і після його закінчення. Тобто, умова договору щодо права нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту охоплює період : правомірного користування кредитними коштами; неправомірного користування кредитними коштами ( у разі прострочення повернення кредиту). 
Таким чином, умовами кредитного договору врегульовано обов`язок сплати та визначено розмір процентів за користування кредитними коштами, як за період правомірного користування кредитом, так і у разі прострочення повернення кредиту.
Суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин справи та помилково дійшов висновків про відмову у стягненні заборгованості по процентах у розмірі 31 041,15 грн., а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення даних вимог. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 776,77 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за кредитним договором №00017370931 від 07.11.2012 в розмірі 31 041,15 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку повністю, стягнуши з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», м. Київ, вул. Володимирська, 46, ЄДРПОУ 25959784 заборгованість по процентам за кредитним договором №00017370931 від 07.11.2012 в розмірі 31 041,15 грн. (тридцять одну тисячу сорок одну гривню п`ятнадцять копійок) та 3 776,77 грн. ( три тисячі сімсот сімдесят шість гривень сімдесят сім копійок) сплаченого судового збору.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 05 травня 2021 року.
Головуючий :                                                
Судді :