П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        12 травня 2021 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 761/13085/14-ц
Номер провадження  22-ц/824/3370/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Головачова Я. В., Шахової О. В., 
 
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,
 
вивчивши апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року, та ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року, постановлені під головуванням судді Рибака М. А., у справі за скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_1 , Подільський районний відділ державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 
в с т а н о в и в :
 
У вересні 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_1 , Подільський районний відділ державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просив визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича щодо не вчинення дій, передбачених ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов`язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа № 761/13085/14-ц від 04 листопада 2014 року за виконавчим провадженням № 45340170 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» на користь ОСОБА_1 264 089 грн. 06 коп. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
 
Вказана скарга обґрунтована тим, що постановою правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідації банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-банк». 
 
Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 березня 2020 року № 681 визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Актив-банк» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Актив-банк» до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснюється фондом безпосередньо. 
31 серпня 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до старшого державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження № 45340170 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», яка була отримана ним 04 вересня 2020 року.
Проте станом на день звернення боржника до суду з даною скаргою, державним виконавцем не вчинялось жодних дій щодо закінчення вищевказаного виконавчого провадження, а тому, права ПАТ «Актив-Банк» були порушені.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року (а.с. 115 - 119) у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення скарги без розгляду, відмовлено; у задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_1 , Подільський районний відділ державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відмовлено.
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 4 200 грн.
 
Вказана заява обґрунтована тим, що 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про стягнення судових витрат на правову допомогу до якого долучив відповідні документи.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відмовлено. Разом з тим, питання розподілу судових витрат вирішено не було. 
 
Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року, 22 грудня 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» направив апеляційну скаргу у якій,  посилаючись на безпідставні мотиви відмови у задоволенні скарги, просив вищевказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу на бездіяльність державного виконавця, задовольнити.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до постанови правління Національного банку України № 838 від 23 грудня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24 грудня 2014 року прийнято рішення згідно якого, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк». Крім того, відповідно до зазначеної постанови, у ПАТ «КБ «Актив Банк» було відкликано ліцензію та розпочато його ліквідацію.
 
Таким чином, виходячи з приписів п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження № 45340170, що станом на день звернення до суду з даною апеляційною скаргою зроблено не було, чим порушено права ПАТ «КБ «Актив Банк».
 
Скаржник зазначає, що наявність незавершеного виконавчого провадження щодо банку-боржника не є поважною причиною продовження строку ліквідації банку. Тому виконання остаточного судового рішення, щодо банку в стадії ліквідації здійснюється з обов`язковим врахуванням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Іншого порядку та способу задоволення вимог кредиторів ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - не передбачено.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого  2021 року (а.с. 191 - 194) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк», задоволено частково, постановлено додаткову ухвалу, якою стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 800 грн.
 
В задоволенні решти вимог, відмовлено.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк», надано строк для подачі відзиву.
 
09 квітня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» з відповідними підтвердженнями про направлення його всім учасникам справи.
 
З вказаного відзиву вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу, без змін.
 
ОСОБА_1 зазначає, що у разі задоволення скарги, його право на виконання остаточного рішення суду, яке набрало законної сили, буде порушено. Крім того, у скарзі Фондом не зазначено яке та чиє саме право було порушено діями чи бездіяльністю державного виконавця .
 
На думку ОСОБА_1 , Фонд не наділений правом на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки він не є стороною виконавчого провадження.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
19 квітня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року, яка була подана останнім 19 лютого 2021 року у якій, скаржник просив вищевказану ухвалу в частині відмови у задоволені заяви скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його вимоги, задовольнити; змінити вищевказану ухвалу шляхом доповнення її резолютивної частини додатковим абзацом із зазначенням строку і порядку набрання нею законної сили, а саме: «Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення».
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час ухвалення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції  не зазначив в мотивувальній частині, в чому саме полягає не співмірність заявленого розміру судових витрат, і з чим саме цей розмір не є співмірним. 
 
Так, на обґрунтування зменшення розміру судових витрат, суд першої інстанції посилається на ч. 5 ст.136 ЦПК України, однак дана стаття не містить частини п`ятої, та взагалі не стосується питання співмірності судових витрат, а регулює інше питання, а саме відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати.
 
Скаржник зазначає, що на спростування висновку суду про ненадання доказів виконання робіт з вивчення адвокатом матеріалів виконавчого провадження, в матеріалах справи міститься копія детального опису (акту) наданої правової допомоги № 010-0720/20 від 18 вересня 2020 року, належність, достовірність чи допустимість якого не ставилось під сумнів судом першої інстанції.
 
Скаржника зазначає, що суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу виключно за клопотанням іншої сторони, проте таке клопотання боржник не подавав, а лише усно заперечував проти стягнення витрат в частині інструктажу клієнта. 
            
Крім того, суд першої інстанції всупереч пп. «б» п.4 ч. 1 ст. 260 ЦПК України не зазначив у оскаржуваній ухвалі строк і порядок набрання нею законної сили. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» - адвокат Кузьмік Д. В. підтримав доводи поданої Фондом апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній; проти задоволення апеляційної скарги поданої ОСОБА_1 , заперечував.
 
ОСОБА_1 подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній; проти задоволення апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк», заперечував.
 
Представник Подільського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення на електронну адресу виконавчої служби у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останнього.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність  підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що наявність норми пункту 4 частини1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.
 
Колегія суддів в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 07 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 45340170 з виконання виконавчого листа № 761/13085/14-ц виданого Шевченківським районним судом міста Києва 04 листопада 2014 року про стягнення З ПАТ «КБ «Актив Банк» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 264 089 грн. 06 коп. (а.с. 47).
 
Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 761/13085/14-ц виданого Шевченківським районним судом міста Києва 04 листопада 2014 року про стягнення З ПАТ «КБ «Актив Банк» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 264 089 грн. 06 коп., закінчено (а.с. 48) 
 
Постановою Правління Національного банку України № 838 від 23 грудня 2014 року, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «КБ Актив Банк» (а.с. 11).
 
Постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренком О. С. відновлено виконавче провадження № 45340170 з виконання виконавчого листа № 761/13085/14-ц виданого Шевченківським районним судом міста Києва 04 листопада 2014 року про стягнення З ПАТ «КБ «Актив Банк» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 264 089 грн. 06 коп. (а.с. 53-54).
 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 681 від 26 березня 2020 року, визначені законом повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Актив Банк» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань покладено на Фонд безпосередньо (а.с. 12-13).
 
31 серпня 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» звернувся до старшого державного виконавця Подільського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції України (м. Київ) Бондаренко О. С. із заявою, у якій просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 761/13085/14-ц від 04 листопада 2014 року за виконавчим провадженням № 45340170 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 04-05).
 
Так, частиною 1 статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
 
Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
 
Відповідно до приписів частини 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржник.
 
Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/13085/14-ц від 04 вересня 2014 року з урахуванням рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року, Шевченківським районним судом міста Києва 04 листопада 2014 року було видано виконавчий лист.
 
Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 07 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 45340170 з виконання вищевказаного виконавчого листа.
 
Постановою Правління Національного банку України № 838 від 23 грудня 2014 року, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «КБ Актив Банк». Разом з тим, станом на день звернення заявника до суду зі скаргою на дії державного виконавця, рішення суду щодо стягнення з ПАТ «Актив Банк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів так і не було виконано.
 
Таким чином, зважаючи на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «КБ Актив Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, то останній, як особа, яка захищає своє право на захист прав споживача фінансових послуг, має право задовольнити свої вимоги за рахунок банку у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження».
 
За таких обставин наявність норми пункту 4 частини1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається скаржник, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.
 
Крім того, колегія суддів бере до уваги, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року, яка набрала законної сили, скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу державної виконавчої служби, державного виконавця, задоволено, визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича щодо вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій у виконавчому провадженні № 45340170, спрямованих на примусове виконання рішення суду в цивільній справі № 761/13085/14-ц.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог даної скарги на бездіяльність державного виконавця.
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» на те, що діями державного виконавця щодо не закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» порушуються права ПАТ «КБ «Актив Банк», оскільки рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі від 09 грудня 2020 року та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року залишити без змін.
 
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із складності справи, тривалості її розгляду, обсягу наданих адвокатом послуг взявши до уваги заперечення Фонду щодо стягнення з нього таких витрат.
 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
 За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
 Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
 Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
 У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
 
Частиною 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
 
Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 Даном було надано до суду першої інстанції договір № 0720/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03 лютого 2020 року укладеного між АБ «Арсена Маринушкіна» та ОСОБА_1 , додаткову угоду № 10 до вищевказаного договору від 18 вересня 2020 року, детальний опис (акт) наданої правничої допомоги № 010-0720/20 за договором № 0720/20 від 03 лютого 2020 року та додатковою угодою № 10 до нього складеного 18 вересня 2020 року, квитанцію № 0720/20-10 про сплату на користь АБ «Арсена Маринушкіна» коштів у сумі 4 200 грн.
 
Так, враховуючи складність даної справи та надані ОСОБА_1 вищевказані докази, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також беручи до уваги заперечення надані Фондом щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку   щодо наявності підстав для стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2 800 грн.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції всупереч пп. «б» п.4 ч. 1 ст. 260 ЦПК України не зазначив у оскаржуваній ухвалі строк і порядок набрання нею законної сили, не може бути підставою для її скасування. Разом з тим, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки в ухвалі суду, шляхом доповнення її резолютивної частини із зазначенням набрання нею законної сили.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилається на ч. 5 ст.136 ЦПК України, яка взагалі не стосується питання співмірності судових витрат, не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що клопотання про зменшення розміру судових витрат до суду першої інстанції боржником не подавалось, спростовується наявними в матеріалах справи запереченнями щодо ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення витрат на правову допомогу, поданими Фондом (а.с. 181-184). 
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі від 05 лютого 2021 року та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року залишити без змін.
 
07 та 11 травня на адресу Київського апеляційного суду надійшли заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, які є аналогічними за змістом.
 
Разом з тим, враховуючи що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 судом було відмовлено, підстави для стягнення на його користь витрат на правничу допомогу, відсутні. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року - залишити без задоволення.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року та ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           Я. В. Головачов 

                                                                                                                   О. В. Шахова