ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2021 р.           Справа № 826/5984/17
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Поляк О.І. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання, 
розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Сбербанк"
на рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2020 р. (повний текст складено 18.12.2020 р.)
у справі № 826/5984/17 (суддя - Картавцева Ю.В.)
за позовом акціонерного товариства "Сбербанк"
до державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Панкової Олександри Євгенівни
треті особи:
1) Печерська районна у місті Києві державна адміністрація
2) акціонерне товариство "Українська залізниця"
3) державне підприємство "Донецька залізниця"
про визнання протиправними дій та скасування запису,-
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Сбербанк" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора Печерської районної в м. Києві державної адміністрації Панкова О.Є., в якому просило:
- визнати протиправними дії відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) змін до відомостей про юридичну особу ПАТ "Українська залізниця", а саме запису № 10701070033060039 від 02.12.2016 р.;
- скасувати вказаний запис, розміщений в розділі "Інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою" наступного змісту: "Правонаступництво щодо ДП "Донецька залізниця" (01074957), ДЗ "Дорожня лікарня станції Ясинувата ДП "Донецька залізниця" (01112451), ДЗ "Дорожня лікарня станції Донецьк ДП "Донецька залізниця" (01112161), ДП "Донецький проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" (01095770) настає згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р. після внесення майна до статутного капіталу правонаступника".
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що запис № 10701070033060039 від 02.12.2016 р. порушує права та законні інтереси позивача як кредитора ДП "Донецька залізниця", оскільки, існування двох прямо протилежних записів у ЄДР щодо правонаступництва ПАТ "Укрзалізниця" не надає можливості судам встановити належну особу відповідача у справах про стягнення заборгованості з ПАТ "Укрзалізниця".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 р. рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. 
Постановою Верховного Суду від 29.04.2020 р. вказані судові рішення скасовано та закрито провадження у адміністративній справі. Роз`яснено, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Ухвалою Верховного Суду від 07.07.2020 р. заяву АТ "Сбербанк" задоволено та справу № 826/5984/17 передано на розгляд господарського суду міста Києва.
Рішенням господарського суду міста Києва від 08.12.2020 р. у справі № 826/5984/17 у позові відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції встановлено відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся, чи охоронюваного законом інтересу, а також судом зазначено про неналежно обраний позивачем спосіб захисту свої прав.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Сбербанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення, апелянт зазначав, що оскаржуваний запис перешкоджав реалізувати позивачу право як кредитора у позовах про стягнення заборгованості за кредитними договорами з АТ "Українська залізниця" як правонаступника ДП "Донецька залізниця", тож позивачем обрано правильний та ефективний спосіб захисту. Водночас, за твердженням скаржника, державним реєстратором при прийнятті рішення про внесення до ЄДР запису про відстрочення правонаступництва юридичної особи не дотримано законодавчих вимог, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р. не регулюється питання правонаступництва, а з аналізу норм чинного законодавства та статуту АТ "Українська залізниця" вбачається, що товариство є правонаступником підприємств залізничного транспорту, у тому числі ДП "Донецька залізниця", при цьому не законодавцем, ні засновником не встановлено відстрочення настання факту правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" за зобов`язаннями ДП "Донецька залізниця". Окрім того, підтвердженням незаконності оскаржуваного запису є те, що Велика Палата Верховного Суду своєю постановою від 16.06.2020 р. у справі № 910/5953/17 зробила низку висновків стосовно правонаступництва АТ "Українська залізниця" за зобов`язаннями ДП "Донецька залізниця".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Пономаренко Є.Ю., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 10.03.2021 р.
02.03.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-2 надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.
10.03.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Євсіков О.О., відкладено розгляд справи на 24.03.2021 р.
24.03.2021 р. розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кропивної Л.В. на лікарняному. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 р. призначено справу до розгляду на 28.04.2021 р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 р., Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Зубець Л.П., розгляд справи призначено на 09.06.2021 р.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 р., у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Руденко М.А.
У судовому засіданні, що відбулось 09.06.2021 р., позивач вказував на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.
Третя особа-2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін та скасування.
Інші учасники справи участі у судовому засіданні не взяли, повідомлені належним чином. 
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак викладені судом першої інстанції мотиви прийняття рішення підлягають зміні, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р.  установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 зазначеної постанови, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї  постанови.
Комісії з утворення ПАТ "Українська залізниця" разом з Міністерством інфраструктури після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції доручено провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно із законодавством (пп. 2 п. 2  постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р.).
21.10.2015 р. до ЄДР внесено запис № 10701340000060039 про проведення державної реєстрації юридичної особи ПАТ "Українська залізниця" (40075815).
У подальшому, до ЄДР внесено запис № 10701070033060039 від 02.12.2016 р., яким внесено зміни до відомостей про юридичну особу ПАТ "Українська залізниця"    наступного змісту: правонаступництво щодо ДП "Донецька залізниця", ДЗ "Дорожня лікарня станції Ясинувата ДП "Донецька залізниця", ДЗ "Дорожня лікарня станції Донецьк ДП "Донецька залізниця", ДП "Донецький проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" настає згідно з  постановою Кабінету Міністрів України № 604  від 12.11.2014 р. після внесення майна до статутного капіталу правонаступника.
Вважаючи дії щодо внесення вказаного запису до ЄДР державним реєстратором Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Панковою О.Є. протиправними, позивач просив його скасувати.
Частиною 1  статті 15 Цивільного кодексу України  (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 1  статті 16 ЦК України  кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2  статті 4 ГПК України  встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Колегія суддів враховує правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 р. в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19), що при реорганізації відбувається універсальне правонаступництво, коли все майно, права та обов`язки юридичної особи, яка припиняється, переходять до правонаступників. При злитті є лише один правонаступник, який набуває не окремі, визначені в акті приймання-передачі активи та зобов`язання юридичних осіб, які припиняються, а всю їх сукупність. Тому АТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх державних підприємств залізничної галузі (зокрема, ДП "Донецька залізниця"), шляхом злиття яких було створене це товариство.
Велика Палата Верховного Суду також визначила, що АТ  "Укрзалізниця" є правонаступником ДП "Донецька залізниця" з дати державної реєстрації АТ - 21.10.2015  р.
Враховуючи наведене, АТ "Українська залізниця", як правонаступник ДП "Донецька залізниця" в силу універсального правонаступництва, набуло з 21.10.2015 р. статусу сторони у договорах, а тому твердження позивача про перешкоджання реалізації його прав та інтересів у правовідносинах з ПАТ "Українська залізниця", що є правонаступником ДП "Донецька залізниця", як кредитора ДП "Донецька залізниця" є необґрунтованими, оскільки заміна сторони в зобов`язанні відбулося автоматично, в силу правонаступництва АТ "Українська залізниця. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 р. у справі №569/17272/15-ц.
Пунктом 4 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі - Закон), визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в ЄДР, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Положеннями статті 6 Закону передбачено, що державний реєстратор, зокрема: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Зі змісту статті 5 Закону випливає, що  до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, у тому числі шляхом постійного моніторингу реєстраційних дій в ЄДР відповідно до цього Закону та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом; здійснення повноважень держателя Єдиного державного реєстру.
У даному випадку позивач пред`явив позовні вимоги виключно до державного реєстратора, який з огляду на підстави заявленого позову та суть порушеного права позивача є неналежним відповідачем у цій справі, а обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є неефективним та не призведе до поновлення прав останнього, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є правильним.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Під час розгляду справи за незмінного складу сторін (відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача належним в порядку  статті 48 ГПК України) за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, оскільки суд за власною ініціативою не має права на вчинення процесуальної дії з заміни відповідача. 
Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 523/9076/16-ц та від 26.11.2019 р. у справі № 905/386/18.
Цих обставин суд першої інстанції не врахував і постановив рішення, яке не відповідає критеріям законності стосовно мотивів відмови у задоволенні позову, тож мотивувальну частину оскаржуваного рішення слід змінити з підстав, викладених у цій постанові. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 4 статті 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Водночас, загальний висновок місцевого господарського суду про відмову у позові слід визнати вірним.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України суд,-
П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2020 р. у справі № 826/5984/17 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2020 р. у справі № 826/5984/17 змінити з викладенням її редакції цієї постанови й залишити без змін її резолютивну частину.
Матеріали справи № 826/5984/17 повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 16.06.2021 р. 

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                О.І. Поляк