ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року	Львів	Справа № 140/14749/20 пров. № А/857/5387/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі №140/14749/20 (суддя Андрусенко О.О., м. Луцьк) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» звернулося в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА204120/2020/000297/2 від 21.09.2020 та № UА204120/2020/000308/2 від 29.09.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем укладено контракт, на основі якого було придбано плитку керамічну та подано до Поліської митниці Держмитслужби митні декларації. Однак, Поліською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA204120/2020/000297/2 від 21.09.2020 та №UA204120/2020/000308/2 від 29.09.2020. Позивач не погоджується з даними рішеннями, оскільки декларантом було надано митному органу всі витребувані ним документи, які цілком та повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість. Проте, митним органом було повністю проігноровано всі зазначені докази та прийнято незаконні та необґрунтовані рішення. В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не зазначено, чому вказані документи, подані до митного оформлення, не взяті до уваги при визначенні митної вартості товару. У свою чергу, приписи Митного кодексу України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Рішенням від 28 грудня 2020 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.
Визнав протиправними та скасував рішення Поліської митниці Держмитслужби від 21 вересня 2020 року № UA204120/2020/000297/2 та від 29 вересня 2020 року № UA204120/2020/000308/2 про коригування митної вартості товарів.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ідентифікаційний код 43350097) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дім Кераміки ТД” (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, 18-а, ідентифікаційний код 37786217) судовий збір у сумі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.) та витрати на правову допомогу в сумі 3783,60 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят три грн. 60 коп.).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Поліська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що по митних деклараціях №UA204120/2020/090734 та №UA204120/2020/091250, системою ACАУP згенеровано форми контролю 105-2 та 106-2. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення, в наданих документах було встановлено розбіжності, а саме: - у контракті умовами поставки зазначено FCA згідно з ІНКОТЕРМС 2010, однак в інвойсах зазначеної EXW; - оплата товару здійснюється в 100% розмірі передоплати, що складає 4832,28 євро відповідно до загальної фактурної вартості товару, однак в банківському платіжному документів зазначена сума 4151,88 євро; - митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. 
Декларанту було запропоновано надати додаткові документи, проте такі не містили інформації щодо підтвердження складових митної вартості товару.
За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом, враховуючи неможливість визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 МК України. При цьому, як наголошує апелянт, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використана найменша вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці. 
Вважає дії митниці правомірними, що виключає скасування прийнятих нею рішень про коригування митної вартості товарів. 
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 18.07.2018 між Porcelaingres Gmbh (продавець) та ТзОВ “Дім Кераміки ТД” (покупець) було укладено контракт 02-2018, згідно якого продавець продає, а покупець купує керамічну плитку торгових марок “PORCELAINGRES”, “GRANITI FIANDRE”, “ARIOSTEA”, на умовах FCA-склад продавця, згідно з Інкотермс МТП 2010.
21.09.2020 декларантом позивача було подано Поліській митниці Держмитслужби митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204120/2020/086691 та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме: плитка керамічна неглазурована для підлоги та стін без зображень: арт. Х126220 120 х 60 STANDTONE ICE 8 мм 1200 х 600 х 8 мм – 260.64 кв.м.; арт. АVЕСН6012965 120 х 60 DARKGREY 2см 1200 х 600 х 20 мм -138. 24 кв. м.; арт. АVЕСН6060965 60 х 60 DARKGREY 2см 600 х 600 x 20 мм — 98.64 кв. м.; арт. Х126384 х 20 120 х 60 PLATINUM WHITE 2см 1200 х 600 х 20 мм - 46.08 кв.м.; арт.27930 120 х 60 SOLO ANTRACITE 8мм 1200 х 600 х 8 мм - 51.84 кв.м. Виробник - PORCELAINGRES GMBH, DE. Торговельна марка - PORCELAINGRES. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при чому фактурну вартість зазначено у розмірі 5786,71 євро, що згідно курсу становить 192961,32 грн., а загальну митну вартість у розмірі 212961,32 грн. 
Однак, 21.09.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості №UА204120/2020/000297/2.
У графі 33 вказаного рішення зазначено, що “митна вартість імпортованого товарів №1-не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з: 1. відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 MK України; 2. заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці, таких як: 1) виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки: 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних вартостей - МД від 16.08.2020 №UA100020/2020/37356 0,68 USD/кг; ). Числове значення митної вартості товару становить 372816,8127 грн (11180,3900 0SD)”.
Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01475. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: подати митну декларацію на товар згідно вимог статті 55 МК України.
Крім того, 29.09.2020 декларантом позивача було подано Поліській митниці Держмитслужби митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204120/2020/090734 та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме: плитка керамічна неглазурована для підлоги та стін без зображень: арт. LА2012600 120 х 20 WHITE LADY 8 мм 1200 х 200 х 8 мм – 50, 40 кв.м.; aрт. 28195 120 х 20 RELAX PURO 8 мм 1200 x 200 х 8 мм - 51,84 кв.м.; apт. 28195 120 х 20  RELAX PURO 8 мм 1200 x 200 х 8 мм - 5,76 кв.м; apт. 28196 120 х 20 RELAX TEAKATO 8 мм 1200 x 200 х 8 мм – 311.04 кв.м.; apт. 28196 120 х 20 RELAX TEAKATO 8 мм 1200 x 200 x 8 мм - 50.40 кв.м.; apт. WOD09S122   120 х 20 A-WOOD 8 мм 1200 x 200 x 8 мм - 218.88 кв.м.; apт. WOD10S122   120 х 20 VOLKSWAGEN CH 16 8 мм 1200 x 200 x 8 мм - 203.52 кв.м.; apт. X600382X8 60 х 60 PALLADIUM GREY 8 мм 600 x 600 x 8 мм - 46.08 кв.м.; apт. X600384X20 60 х 60 PLATINUM WHITE 2 см 600 x 600 x 20 мм - 32.40 кв. м.; apт. X600220 60 х 60 SANDTONE ICE 8 мм 600 x 600 x 8 мм - 43.20 кв.м.; apт. X600220 60 х 60 SANDTONE ICE 8 мм 600 x 600 x 8 мм - 2.16 кв.м. Bиpoбник - PORCELAINGRES GMBH, DE. Topгoвeльнa мapкa - PORCELAINGRES. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при чому фактурну вартість зазначено у розмірі 4832,28 євро, що згідно курсу становить 159646,93 грн., а загальну митну вартість у розмірі 176628,16 грн. 
Однак, 29.09.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості №UА204120/2020/000308/2.
У графі 33 вказаного рішення зазначено, що “митна вартість імпортованого товарів №1-не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з: 1. відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 MK України; 2. заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці, таких як: 1) виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки: 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних вартостей - МД від 07.09.2020 №UA30516012020/47595 0,68 (USD/кг). Числове значення митної вартості товару становить 389839,2376 грн. (11799,8655 EUR)”.
Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01536. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: подати митну декларацію на товар згідно вимог статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції, дослідивши під час розгляду справи  документи, які надавались позивачем під час митного оформлення товару, дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для цілей застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 1  ст. 49 МК України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, ч. 1  ст. 51 МК України  передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
Згідно ч. 1  ст. 57 МК України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний  за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2  ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4  ст. 57 МК України  кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. ч. 5, 6  ст. 57 МК України  у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.  59  і  60  цього  Кодексу  за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до  ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до  ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  ст. 64 цього Кодексу  (ч. 8  ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно ч. ч. 1, 2  ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1  ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, ч. 2  ст. 53 МК України  визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2  ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у  частині першій  статті 58  цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6  ст. 54 МК України).
Так, ч. 7  ст. 54 МК України  визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно ч. 1  ст. 55 МК України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6  ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3  ст. 53 МК України  у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин щодо заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4  ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 15.05.2018 № 809/1260/17.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що Поліська митниця Держмитслужби надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4  ст. 53 Митного кодексу України про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Так, відповідачем пропонувалося надати, зокрема: виписки з бухгалтерської документації продавця, стосовно механізму ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за бажанням надати інші документи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем було надано відповідачу до митної декларації №UA204120/2020/086691 від 21.09.2020  експертний висновок Волинської торгово-промислової палати №В-983 від 21.09.2020 та відомість про складову ціни керамічної плитки (у відсотковому співвідношенні) за один квадратний метр №03.16/09 від 16.09.2020, а до  митної декларації №UA204120/2020/090734 від 29.09.2020 надано експертний висновок Волинської торгово-промислової палати №В-999 від 29.09.2020 та відомість про складову ціни керамічної плитки (у відсотковому співвідношенні) за один квадратний метр №03.24/09 від 24.09.2020.
Натомість доказів на підтвердження неможливості врахування митним органом поданих позивачем до митного оформлення товарів документів, відповідачем надано не було. У свою чергу, з долучених до матеріалів справи висновків вбачається, що імпортовані товари по своїй ціновій категорії входять у відповідний діапазон та його ціна відповідає середнім ринковим цінам, що склалися на світовому ринку.
Крім цього, на думку суду апеляційної інстанції, наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що митний орган при реалізації своїх повноважень, щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом, мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, однак лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Разом з тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребунню підлягають не всі документи, що передбачені приписами  статті 53 МК, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митним органом іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши конкретні документи, надання яких може усунути такі сумніви.
Матеріалами справи підтверджується, що до митної декларації №UA204120/2020/086691 від 21.09.2020 декларантом було додано, зокрема:  рахунки-фактури від 16.09.2020 №VA20100328 та №VA20100329 (а.с.14-17), митну декларацію країни відправлення MRN 20DE360334456077E2 (а.с.20-23), заявка-договір №10092020 від 10.09.2020 про перевезення вантажу (а.с.24), рахунок-фактура №1-00000157 від 21.09.2020 (а.с.25), довідка про транспортні витрати №44 від 21.09.2020 (а.с.26), контракт 02-2018 від 18.07.2018 (а.с.27-28), доповнення №1 до контракту 02-2018 від 18.07.2018 (а.с.29). 
У свою чергу, до митної декларації №UA204120/2020/090734 від 29.09.2020 декларантом було додано, зокрема:  рахунки-фактури від 24.09.2020 №VA20100345 та №VA20100346 (а.с.41-48), митну декларацію країни відправлення MRN 20DE360334968128Е0 (а.с.51-56), рахунок-фактура №30 від 25.09.2020 (а.с.57), довідка про транспортні витрати №4 від 25.09.2020 (а.с.58) тощо.
Крім того, додатково на вимогу митниці декларантом до митної декларації №UA204120/2020/086691 від 21.09.2020  надано відповідачу та відомості про складові ціни товару. 
Суд апеляційної інстанції оцінив під час розгляду справи наведені вище документи, які подавались позивачем на підтвердження митної вартості товарів, та дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем поданих  документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2  статті 58 МК України  обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6  статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті  57  та частини 3 статті  58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
Суд апеляційної інстанції також відхиляє покликання відповідача на розбіжності між умовами поставки товару, зазначеними у п.1.1 контракту  від 02-2018 від 18.07.2018, відповідно до якого продавець продає товар на умовах поставки FCA згідно Інкотермс 2010, та умовами поставки, зазначеними в інвойсах №VA20100345 від 24.09.2020 та №VA20100346 від 24.09.2020, а саме – EXW. Адже  доповненням №2 від 09.01.2020 до контракту 02-2018 від 18.07.2018 були внесені зміни до пункту 1.1 контракту та даний пункт викладено у новій редакції: продавець продає, а покупець купує керамічну плитку торгових марок “PORCELAINGRES”, “GRANITI FIANDRE”, “ARIOSTEA”, на умовах FSA-склад продавця, згідно з Інкотермс МТП 2010 або на умовах EXW-склад продавця, згідно з Інкотермс МТП 2010.
Таким чином, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підлягають скасуванню.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційних скарг про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені сторонами в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.     
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі №140/14749/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 31.05.2021.