ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021                                                                                             Справа №  912/4028/20
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),
суддів: Кощеєв І.М., Широбокова Л.П. 
секретар судового засідання Загреба В.С.
за участю представників:
від позивача: Пясецький Д.В., адвокат, довіреність №14-15 від 15.04.2021
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021 у справі №912/4028/20 (суддя Бєстаченко О.Л.; рішення ухвалене о 15:18 год. у місті Кропивницький, повне рішення складено 22.02.2021)
за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6
до відповідача: Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Крупської, 2А
про стягнення 4367226,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про стягнення 4367226,66 грн., з яких: 3364655,83 грн. основного боргу, 700700,58 грн. пені, 162803,25 грн. трьох процентів річних, 125954,28 грн. інфляційних втрат, 13112,72 грн. збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу №5360/18-КП-18 від 09.10.2018 в частині своєчасної оплати поставленого газу.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021 у справі №912/4028/20 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3364655,83 грн. основного боргу, 350350,29 грн. пені, 162803,25 грн. трьох процентів річних, 125954,28 грн. інфляційних втрат, 13112,72 грн. збитків, а також 65508,40 грн. сплаченого судового збору.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Означене рішення суду першої інстанції вмотивоване обґрунтованістю та доведеністю позивачем позовних вимог. В той же час, взявши до уваги майновий стан сторін і оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача і зменшення розміру пені на 50%.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду,  позивач (АТ "НАК "Нафтогаз України") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021 у справі №912/4028/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 350350,29 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на незаконність оскаржуваного рішення, вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права і процесуального права.
Зазначає, що в момент підписання договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов договору.
Боржник не звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, або відсутність у боржника прибутку, відсутність коштів на рахунках.
Позивач звертає увагу на те, що сума основного боргу була сплачена лише на 44,27%, при цьому останній платіж за договором було зроблено відповідачем ще в 02.12.2019, що свідчить про значене прострочення строків виконання зобов`язань за договором. У зв`язку з чим, позивач вважає, що судом першої інстанції, в порушення статті 233 ГК України не враховано ступінь виконання зобов`язання з боку відповідача.
Вважає, що судом при розгляді питання зменшення пені не досліджено майнові інтереси сторін, зокрема, позивача.
Скаржник наголошує на наявності значного обсягу несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019 та 2019/2020 років.
Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020-2021р.
Зазначає, що держава не виконує свої зобов`язання перед позивачем з компенсації економічно обґрунтованих витрат, тим самим спричиняючи збитки. Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2018 по справі №826/6064/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2018 року, визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки.
На переконання позивача відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №922/1010/16.
З посиланням на статтю 6 Конвенції прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а також правові висновки наведені у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 у справі №15-рп/2004 "Щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)" та у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі №7-рп/2013 "Щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" позивач вважає, що зобов`язання повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, і такі принципи поширюються не тільки на сферу виконання зобов`язань, а й на сферу користування правами, а у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення. При цьому кожен має право на справедливий розгляд його справи.
Заборгованість кінцевих споживачів відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Відповідач (СП ТОВ "Світловодськпобут") у своєму відзиві просить апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
Відповідач зазначає, що певне прострочення в оплаті за отриманий газ пов`язане із умовами, встановленими державою для ведення господарської діяльності у сфері теплопостачання, спеціальному режимі проведення взаєморозрахунків, що не дає підстав дійти висновку про виправдане та справедливе покладення на відповідача господарських санкцій, як визначених законом, так і тих, що визначено договором.
Відповідач звертає увагу, що є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ, стягнення в такому розмірі пені, а крім того інших санкцій, заявлених у позові, негативно вплине на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією в опалювальні періоди, як населення, так і юридичних осіб, в тому числі закладів охорони здоров`я, освіти, дитячих садків.
При вирішенні даного спору відповідач просить врахувати, що позивач є великим і економічно стабільним підприємством, яке є монополістом з постачання природного газу в регіоні і має постійне джерело надходжень грошових коштів. Натомість стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до зупинки діяльності відповідача СП-ТОВ "Світловодськпобут".
Просить взяти до уваги, що допущені відповідачем прострочення хоча і носили систематичний характер, але порушення відповідачем договірних зобов`язань, не спричинили негативних наслідків господарській діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України".

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2021 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021 у справі №912/4028/20; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 26.04.2021 о 11:30 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; ухвалено провести судове засідання №912/4028/20 призначене на 26.04.2021 о 11:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Пясецького Д.В. з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".
За розпорядженням керівника апарату суду від 26.04.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В. - члена колегії, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №912/4028/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кощеєв І.М., Широбокова Л.П., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кощеєв І.М., Широбокова Л.П. прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021 у справі №912/4028/20 до свого провадження.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 26.05.2021 о 16:15 год.
У судове засідання, яке відбулось 26.05.2021 представник відповідача не з`явився. Колегія суддів визнала, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду цієї справи.
В судовому засіданні 26.05.2021 представник позивача надав суду апеляційної інстанції усні пояснення по обставинах справи, в яких  підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (Споживач) укладено договір постачання природного газу №5360/18-КП-18 від 09.10.2018 (далі - Договір) (а.с.23-32 т.1), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах Договору.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019 постановлено змінити тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменування його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Надалі, 22.10.2018, 29.10.2018, 01.11.2018, 23.11.2018, 29.03.2019 та 22.04.2019, між сторонами укладено додаткові угоди № 1, 2, 3, 4, 5 ,6 відповідно, якими внесено до Договору зміни, та викладеного розділи 1-12 цього Договору в новій редакції (а.с.33-48 т.1).
За пунктом 1.2. Договору (з врахуванням Додаткових угод) природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.
Згідно з п. 2.1. Договору (з урахуванням Додаткових угод №6 від 20.03.2019 та №8 від 22.04.2019) постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений Споживачем (об`єм) природного газу в кількості згідно наведеної у п. 2.1. таблиці.
Відповідно до умов Договору (з врахуванням Додаткових угод), приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі (пункт 3.8. Договору).
В розділі 4 Договору (з врахуванням Додаткових угод) сторонами узгоджено ціну газу.
Так, згідно з пунктом 4.2. Договору (з врахуванням Додаткових угод) ціна за 1000 куб. метрів газу становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн.
Пунктом 4.3. Договору (з урахуванням Додаткових угод) визначено, що загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу.
Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 5.1. Договору з врахуванням Додаткових угод).
У разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахованої від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 7.2. Договору з врахуванням Додаткових угод).
Відповідно до п. 3.13., 3.13.1. Договору (з врахуванням Додаткових угод) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 Договору), Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином, зокрема:
- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде меншим від замовленого обсягу природного газу, Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п. п. 3.13.1.).
- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5 (п. п. 3.13.2.).
Пунктом 5.7. Договору (з врахуванням Додаткових угод) передбачено відшкодування Постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 цього Договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. п. 3.13.1 або п. п. 3.13.2 п. 3.13 договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії. У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.
При цьому, розмір збитків визначається таким чином:
- п. п. 3.13.1) якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;
- п. п. 3.13.2) якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.
Відповідно до п. 6.2 Договору (з врахуванням Додаткових угод) споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 договору.
У відповідності до п. 6.3. Постачальник має право, зокрема вимагати від Споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 Договору, у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5 % (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.
Відповідно до п. 11.1. Договору (з врахуванням Додаткових угод), договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника і діє в частині постачання природного до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Відповідно до п. 11.2 Договору (з врахуванням Додаткових угод), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні Постачальника, яке направляється не електронну адресу Споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.
Листом від 20.02.2020 № 26-1117/1.17-19, позивач повідомив відповідача про те, що з 01 березня 2019 застосовуються пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9,3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2. підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1. 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року не застосовуються (а.с.46 т. 1).
Договір та Додаткові угоди до нього підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.
На виконання умов Договору позивач в період жовтень 2018 - квітень 2019 передав Спільному підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" природний газ на загальну суму 6037447,92 грн., про що складено акти приймання-передачі природного газу, а саме: акт від 31.10.2018 на суму 173699,04, акт від 30.11.2018 на суму 1058295,74 грн., акт від 31.12.2018 на суму 1336559,12 грн., акт від 31.01.2019 на суму 1321324,52 грн., акт від 28.02.2019 на суму 1050356,70 грн., акт від 31.03.2019 на суму 918004,25 грн., акт від 30.04.2019 на суму 179208,55 грн.
Вказані акти підписано обома сторонами без зауважень та відповідно до розрахунку і наданих позивачем до справи операцій по Договору, оплата за отриманий природний газ здійснена Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"  частково і з порушенням договірних строків оплати на суму 2672792,09 грн. (а.с.49-55 т.1), сума боргу становить 3364655,83 грн.
Наявність основної заборгованості у розмірі 3364655,83 грн. не заперечується відповідачем.
Відповідно до п. 2.1. Договору (з урахуванням Додаткових угод) Постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 180,000 тис.куб.м.
Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 в обсязі 122,685 тис.куб.м.
Таким чином, відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 57,315 тис.куб.м ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1. Договору (з урахуванням Додаткових угод).
21.05.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. №26-1494-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13. та 5.7. Договору та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, в розмірі 154391,69 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за Договором (а.с.1-2, 5-7 т.3).
20.11.2019 №26-3797-19 позивач направив на адресу відповідача лист щодо перерахунку по акту-претензії, відповідно до якого відповідач мав відшкодувати позивачу збитки в розмірі 13 112,72 грн., згідно розрахунку (а.с.3-4, 8-11 т.3). Проте зазначені збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не були відшкодовані.
Враховуючи викладене, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до СП ТОВ "Світловодськпобут" про стягнення 3364655,83 грн. основного боргу, 700700,58 грн. пені, 162803,25 грн. трьох процентів річних, 125954,28 грн. інфляційних втрат, 13112,72 грн. збитків.

За приписами пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
За змістом статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.
За вимогами частини1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина перша статті 216 Господарського кодексу України).
Згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема як штрафні санкції.
Штрафними санкціями відповідно положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України визначено, що застосування штрафних санкцій є одним зі способів захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.
Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Сторонами у п. 7.2. Договору (з урахуванням Додаткових угод) погоджено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахованої від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
За розрахунком позивача (а.с.9-16 т.1) сума пені складає 700700,58 грн., зокрема: за зобов`язаннями жовтня 2018 року за період з 27.11.2018 по 12.12.2018 складає 2095,00 грн.; за зобов`язаннями листопада 2018 за період з 27.12.2018 по 13.01.2019 складає 27457,75 грн.; за зобов`язаннями грудня 2018 за період з 26.01.2019 по 25.02.2019 складає 74198,29 грн.; за зобов`язаннями січня 2019 за період з 26.02.2019 по 01.01.2020 складає 225772,49 грн.; за зобов`язаннями лютого 2019 за період з 26.03.2019 по 30.09.2020 складає 183654,15 грн.; за зобов`язаннями березня 2019 за період з 26.04.2019 по 30.09.2020 складає 157293,12 грн.; за зобов`язаннями квітня 2019 за період з 28.05.2019 по 30.09.2020 складає 30229,78 грн.
Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені, місцевий господарський суд визнав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідач у відзиві на позовну заяву звернувся до місцевого господарського суду з проханням зменшити розмір пені на 50%.
Можливість зменшення пені обґрунтована відповідачем посиланням на скрутне фінансове становище, несвоєчасну сплату споживачами (усіх категорій) заборгованості за послуги з опалення, яка станом на 01.12.2020 складає 62492662,38 грн. Вказав на те, що стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до зупинки діяльності відповідача Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут". В свою чергу, зменшення розміру пені до 50% від заявленої суми, надасть можливість відповідачу не припиняючи виробничої діяльності проводити розрахунки за стягнутою пенею та штрафом і основним зобов`язанням.
Також відповідач просив взяти до уваги наступні обставини:
- розрахунки за природний газ здійснюються за особливим алгоритмом розрахунків і регулюються державою;
- державою взято на себе обов`язок щодо відшкодування заборгованості за використаний природний газ підприємствами паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, зокрема Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";
-  відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ;
- розрахункові рахунки Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" та майно арештовані органами державної виконавчої служби тривалий час, а тому виконати в повному обсязі та вчасно договірні зобов`язання у відповідача немає можливості.
Відповідачем у матеріали справи надано довідку про наявність заборгованості по всім категоріям споживачів за отриману теплову енергію перед Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", копії облікової картки на зведене виконавче провадження №45611726, постанови про арешт коштів боржника від 10.03.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.08.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.09.2020.
В свою чергу заперечуючи проти зменшення пені позивач у відповіді на відзив просив врахувати, що станом на 30.09.2020, відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача, розмір короткострокових зобов`язань складає 78,419 млрд. грн. (в т.ч. заборгованість з податку на прибуток - 1,786 млрд. грн.), довгострокових - 89,097 млрд. грн. (в т.ч. відстрочені податкові зобов`язання - 18,408 млрд. грн.), а всього - 167,516 млрд. грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021 років. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020-2021 років. Також позивач просив врахувати, що відповідачем не надано до матеріалів справи жодного документу, який би міг свідчити про можливість зменшення розміру штрафних санкцій, зокрема на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача та неможливості ним вчасної оплати. Матеріали справи також не містять будь-якого доказу на підтвердження будь-яких намагань відповідача виконати зобов`язання за Договором вчасно..
Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (штрафу, пені) є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
При розгляді клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення пені, суд першої інстанції зазначив, що аналіз наданих відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, дає підстави вважати, що збиткова господарська діяльність відповідача значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі за отримані послуги з опалення. Наявність такої заборгованості залежить не лише від заявника, а і від виконання зобов`язань з боку споживачів послуг боржника.
В той же час судом взято до уваги і заперечення та пояснення позивача в цій частині. Однак, пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.
Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру пені на 50%, тобто до 350350,29 грн.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Предметом апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені.
Дослідивши аргументи сторін щодо оцінки встановлених судом обставин, колегія суддів вважає, що задоволення місцевим господарським судом позовної вимоги про стягнення пені частково, свідчить про те, що суд в однаковій мірі врахував матеріальний стан та інтереси і позивача, і відповідача. Наведеним спростовується посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при зменшенні пені не врахував інтереси позивача.
Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції в порушення статті 233 Господарського кодексу України, при вирішенні питання щодо зменшення пені не надав оцінку винятковості випадку зменшення пені, з урахуванням інтересів сторін, а лише відповідача, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначених скаржником в апеляційній скарзі обставин та факту існування понесених позивачем збитків внаслідок прострочення боржника.
Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на правові позиції Верховного Суду у справах №908/1453/14 і №922/1010/16, оскільки висновок суду про задоволення клопотання про зменшення розміру пені у даній справі не суперечить висновку Верховного Суду у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, оскільки зменшення розміру пені є правом суду і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. Щодо справи №922/1010/16, то в ній питання про зменшення розміру пені боржником не порушувалося і судами не вирішувалося, а отже у цій постанові взагалі відсутній висновок суду щодо застосування норм частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, оцінивши всі доводи сторін щодо зменшення пені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права дійшов обґрунтованого висновку, що існують обставини, за яких можливе зменшення стягуваної суми пені на 50% на підставі статті 551 Цивільного кодексу України і статті 233 Господарського кодексу України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 7882,88грн. на оплату судового збору, понесені позивачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на  апелянта у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021 у справі №912/4028/20 - залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повна постанова складена 14.06.2021

Головуючий суддя                                                                      І.М. Подобєд

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                          Л.П. Широбокова