01.06.21
22-ц/812/972/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2021 року                                                     м. Миколаїв
                                                                                  справа № 489/4944/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Тищук Н. О.,
       суддів Колосовського С.Ю., Шаманської Н.О., 
       із секретарем Горенко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 22 лютого 2021 року суддею Коваленком І.В. в приміщенні цього ж суду, (повну ухвалу складено 22 лютого 2021 року), за матеріалами позовної заяви 
ОСОБА_1 
до Миколаївської міської ради
про зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити дії - визнати його безробітним, надати соціальну допомогу по безробіттю та виплатити її.
Ленінський районний суд м. Миколаєва своєю ухвалою від 19 жовтня 2020 року залишив позовну заяву без руху у зв`язку з тим, що додані до позовної заяви документи не завірені належним чином та подані в одному примірнику. Крім цього позивачем не надано підтверджень того, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивачу надано десятиденний строк з дати отримання копії ухвали для виправлення зазначених недоліків.
1 грудня 2020 року ОСОБА_1 подано до суду довідку Державної податкової служби України про доходи та виписку з банківського рахунку, з яких вбачається, що державної соціальної допомоги він не отримує.
2 січня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про визнання злочином дій посадових осіб, які відмовили йому у виплаті грошових коштів у період дії карантину. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України – заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ухвала мотивована тим, що спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки виник з приводу відмови у виплаті соціальної допомоги Управлінням соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, який діє як суб`єкт владних повноважень, оскільки реалізує функції у публічно-правовій сфері. 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що відмовивши у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що спір виник стосовно не нарахування та невиплати Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради ОСОБА_1 матеріальної допомоги. Крім цього, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 6 482 грн. матеріальної допомоги за серпень – вересень 2020 року.
За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, коли вони заявлені в одному провадженні з вимогою про вирішення публічно-правового спору, розглядаються адміністративним судом. Лише у протилежному випадку вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже оскільки спір виник між позивачем та суб`єктом владних повноважень з приводу дій чи бездіяльності, а саме припинення виплати соціальної допомоги, спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Таким чином, з оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, а застосування судом першої інстанції пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України є таким, що не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
На підставі викладеного вище апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук

Судді:                                                С.Ю. Колосовський

                                                               Н.О.Шаманська

---------------------------------
Повну постанову складено 1 червня 2021 року