УХВАЛА

29 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 440/810/21
адміністративне провадження № К/9901/21425/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Губської О.А., 
суддів - Білак М.В., Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі №440/810/21 за позовом ОСОБА_1 до  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни,  третя особа:  Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", про  визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1   звернулась до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №64021170 від 04.01.2021.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року адміністративний позов залишено без  задоволення. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 по справі №440/810/21  скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни  про відкриття виконавчого провадження ВП №64021170 від 04.01.2021 року. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф.14) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф.14) на користь ОСОБА_1 судовий збір  за подачу позовної заяви у розмірі 908,00  грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, відповідачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 14 червня 2021 року. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить з такого. 
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства свідчить про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено провести розгляд справи за правилами  статті 287 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. 
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, відповідач зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження відповідач не навів та не обґрунтував, застосування яких саме норм права викликають необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики.
Крім того, в обґрунтування вказаного твердження відповідач жодним чином не зазначив, у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Посилання скаржника на статті Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів», Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 не дає підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
Також, у пункті 22 рішення у справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) Європейського Суду з прав людини зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним і воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами і цілями.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 13, 257, 287, 328, 329, 330, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
у х в а л и в : 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі №440/810/21 за позовом ОСОБА_1 до  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни,  третя особа:  Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", про  визнання протиправною та скасування постанови.
Копію даної ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	О. В. Калашнікова