Дата документу 13.05.2021 Справа № 333/6030/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №333/6030/19              Головуючий у 1 інстанції: Михайлова А.В.
Провадження № 22-ц/807/1730/21         Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В.,
       Кухаря С.В.,
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення порядку користування приміщенням квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення порядку користування приміщенням квартири.
В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначала, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить по 1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі - співвласники квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_3 створюють співвласнику квартири ОСОБА_2 перешкоди у користуванні вищезазначеною квартирою. За вказаних обставин вважає необхідним встановити порядок користування приміщеннями квартири.
Відповідачі не бажають вирішити питання щодо встановлення порядку користування приміщеннями квартири у позасудовому порядку.
Загальна площа квартири складає 67,8 кв.м., житлова площа - 43,1. кв.м., таким чином, на частку кожного співвласника припадає по 14,03 кв.м. житлової площі. При цьому квартира має три житлові кімнати, а саме житлову кімнату № 5 площею 10,7 кв.м., житлову кімнату № 6 площею 17,0 кв.м., житлову кімнату № 7 площею 14,4 кв.м. Також у квартирі наявні такі приміщення: коридор № 1 площею 10,3 кв.м., ванна кімната № 2 площею 2,7 кв.м., туалет № 3 площею 1,2 кв.м. та кухня № 4 площею 8,2 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на спірну квартиру Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04 березня 2019 року, складеного судовим експертом Лещенком К.І. за наслідками проведеної експертизи експертом було визначено два можливі варіанти здійснення перепланування (переобладнання) квартири з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та з житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих одна від одної житлових кімнат.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила суд встановити  порядок користування  приміщенням квартири АДРЕСА_1 , а саме:
Надати дозвіл ОСОБА_2 обладнати за власний рахунок у спірній квартирі коридор площею 2,85 кв.м. відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04 березня 2019 року, складеному експертом Лещенком К.І., зобов`язавши ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 в обладнанні вказаного коридору площею 2,85 кв.м.
Виділити ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 в її особисте користуванні житлову кімнату № 6 площею 13,83 кв.м., площа якої зменшиться з 17,0 кв.м. до 13,83 кв.м. після обладнання у цій квартирі коридору площею 2,85 кв.м. відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04 березня 2019 року, складеному судовим експертом Лещенком К.І.
Виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 10,7 кв.м. та житлову кімнату № 7 площею 14,4 кв.м.
Залишити у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у спірному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 коридор № 1 площею 10,3 кв.м., коридор (б/н) площею 2,85 кв.м., ванну кімнату № 2 площею 2,7 кв.м., туалет № 3 площею 1,2 кв.м. та кухню № 4 площею 8,.2 кв.м.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з неможливості визначення порядку користування квартирою, при якому кожному із співвласників було б виділено окреме житлове приміщення. При цьому, докази того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають однією сім`єю в матеріалах справи відсутні. Суд першої інстанції дослідив висновок експерта, складеного в рамках іншої справи, щодо не можливості виділення позивачу у особисте користування 1/3 частини цієї квартири у зв`язку з відступленням від 1/3 частки, які у запропонованих варіантах визначення порядку користування квартирою є значними. Позовні вимоги про виділення у особисте користування кімнати 6 площею 13,83 кв.м. не відповідають висновку експерта та варіантам визначення порядку користування спірною квартирою, їх задоволення призведе до значного погіршення прав користування відповідачів спірної квартири.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що істотно порушує права та законні інтереси неповнолітньої дитини. Перешкоди у користуванні вказаною квартирою, створювані відповідачами роблять неможливим проживання ОСОБА_2 у цій квартирі. За вказаних обставин належить встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки розділити зазначену квартиру в натурі неможливо. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04 березня 2019 року, складеного судовим експертом Лещенком К.І. в рамках іншої цивільної справи № 333/4336/18, за наслідками проведеної експертизи експертом було визначено два можливі варіанти здійснення перепланування (переобладнання ) спірної квартири, з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та з житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих одна від одної житлових кімнат. Отже, встановити порядок користування квартиррою можливо чином:
- надати дозвіл ОСОБА_2 обладнати за власний рахунок у квартирі коридор площею 2,85 кв.м відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04 березня 2019 року, складеному судовим експертом Лещенком К.І., зобов`язавши ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 в обладнанні вказаного коридору площею 2,85 кв.м.;
- виділити ОСОБА_2 в її особисте користування житлову кімнату № 6 площею 13,83 кв.м. площа якої зменшиться з 17,0 кв.м. до 13,83 кв.м після обладнання у квартирі коридору площею 2,85 кв.м відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи;
- виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 10,7 кв. м та житлову кімнату № 7 площею 14,4 кв.м.;
- залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 коридор № 1 площею 10,3 кв.м, коридор (б/н) площею 2,85 кв.м, ванну кімнату № 2 площею 2,7 кв.м, туалет № 3 площею 1,2 кв.м. та кухню № 4 площею 8,2 кв.м.
Зазначений варіант порядку користування приміщеннями спірної квартири жодним чином не порушить права та законні інтереси співвласників квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки у цьому випадку вони отримають кожна у користування лише на 0,43 кв.м. менше житлової площі, ніж припадає на їх ідеальні частки у квартирі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 просять рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року залишити без змін, а скаргу без задоволення. Відповідачі посилаються на те, що під час розгляду справи було з`ясовано, що спірна квартира перепланована, її реконструйовано, змінена площа кухні, вбиральня та ванна кімната об`єднані в одне приміщення, а отже не можна прийняти, як доказ і висновок експертизи у зв`язку з тим, що експертиза не врахувала вказані перепланування та реконструкції та вони не були предметом дослідження експерта. Експерт взяв до уваги план квартири та площу приміщень, які існували до вказаних перебудов у спірній квартирі.
Позовні вимоги позивача та посилання про те, що визначення порядку користування спірною квартирою не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, а тому виділення у користування ОСОБА_2 кімнати площею 17,0 кв.м та після перепланування якої у користування позивача залишиться кімнати площею 13,83 кв.м. не прийнятне та є незаконним у зв`язку з тим, що розмір кімнати, яка залишається в користуванні позивача значно відрізняється від розміру частки жилої площі, яка залишається одному із співвласників. Крім того, ОСОБА_2 є неповнолітньою особою та зобов`язати її здійснити перепланування вказаної квартири є незаконним та взагалі може привести до порушення права власності інших співвласників спірної квартири. Судова експертиза взагалі не передбачає такого порядку користування, якій заявлено у позовних вимогах, а в запропонованих варіантах експерт визначає такі варіанти визначення порядку користування квартирою де відступлення від ідеальних часток відповідачів є значним. Кожному співвласнику в користування на 1/3 частку спірної квартири відповідає 14,03 кв.м.
У поясненнях, які надійшли на адресу апеляційного суду від виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування зазначено, що при прийнятті рішення суд врахував і висновки експерта щодо не можливості виділення позивачу у особисте користування 1/3 частини цієї квартири у зв`язку з відступленням від 1/3 частки, які у запропонованих варіантах визначення порядку користування квартирою є значними. Позовні вимоги про виділення у особисте користування кімнати 6 площею 13,83 кв.м. не відповідають висновку експерта та варіантам визначення порядку користування спірною квартирою, у яких позивачу пропонується виділити кімнату № 7 площею 14,4 кв.м., що також свідчить про неможливість задоволення позовних вимог, у тому числі і вимог про наданням дозволу на обладнання за власний рахунок у квартирі коридору. Задоволення позовних вимог призведе до значного погіршення прав користування відповідачів. Виконавчий комітет Запорізької міської ради, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування розглянути справу за відсутності їх представника, при рішення ухвалити з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Вищезазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає у повному обсязі.
Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам по справі кожному по 1/3 частини. Згідно з матеріалами справи кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому ( а.с.7, 8).
Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, суд виділяє у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.
Судом також встановлено, що відповідно до технічного паспорту на спірну квартиру, виготовленому 4 березня 2003 року (інвентарна справа № 45646/52966), квартира складається з трьох кімнат, загальною площею - 67,5 кв.м. житловою площею - 42,1 кв.м. (кімната №5- 10,7, кв. м., кімната №6 площею 17.0 кв.м, кімната № 7 площею 14,4 кв.м., кухня 8,2 кв., ванна кімната - 2,7 кв.м., вбиральня - 1,2 кв., коридор -10,3 кв.м., лоджія -2,25 кв.м., балкон 1,056 кв.м., кімнати № 6 та № 7 є суміжними) (а.с.9-10).
Як вбачається з плану квартири, кімнати (6) та (7) є прохідними, окремого входу кімната (7) не має.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що визначення порядку користування квартирою, при якому кожному із співвласників було б виділено окреме житлове приміщення, є неможливим.
По справі судова-технічна експертиза судом не призначалась, відповідних клопотань сторони не заявляли. 
При зверненні з позовом, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до позовної заяви долучено висновок експерта №2453, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по іншій цивільній справі № 333/4336/18. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року по цивільній справі № 333/4336/18 на вирішення експерта було поставлено питання:1. Які можливі варіанти здійснення перепланування (переобладнання) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих одна від одної житлових кімнат й з метою виділення у особисте користування ОСОБА_2 , які на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина цієї квартири, житлової кімнати площею 14,4 кв.м. у вказаній квартирі?
Згідно висновків вищевказаної експертизи розробити та надати на розгляд суду варіанти здійснення перепланування (переобладнання) квартири за адресою: АДРЕСА_1 з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих одна від одної житлових кімнат з метою виділення у особисте користування ОСОБА_2 , якій на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина цієї квартири, житлової кімнати № 7 площею 14,4 кв.м. у вказаній квартирі, згідно до ідеальної частці ОСОБА_2 не видається за можливе, тому що приміщення коридору 1 площею 10,3 кв.м., ванної 2 площею 2,7 кв.м., туалету 3 площею 1,2 кв.м., кухні 4 площею 8.2 кв.м. загальною площею 22,4 кв.м., необхідно запропонувати у загальне користування сторін. Таким чином, при такому варіанті у користуванні ОСОБА_2 пропонується приміщення загальною площею 27,85 кв.м. (кімната 7 площею 14,4 кв.м., лоджія площею 2.25 кв.м. та частина приміщень загального користування 22,4 * Ѕ) що вже більш ніж покладено на ідеальну частку в 1/3 частині на 5, 25 кв.м. (27,85- 22,6) На розгляд суду пропонується два варіанти порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , з урахуванням умов, запропонованих в ухвалі Комунарського районного суду від 21 листопада 2018 року, відступом від ідеальних часток співвласників (а.с. 11-22).
При цьому встановлено, що позовні вимоги про виділення у особисте користування кімнати 6 площею 13,83 кв.м. не відповідають висновку експерта та варіантам визначення порядку користування спірною квартирою, у яких позивачу пропонується виділити кімнату № 7 площею 14,4 кв.м., що також є підставою про неможливість задоволення позовних вимог позивача у тому числі і вимог про наданням дозволу на обладнання за власний рахунок у квартирі коридору.
Таким чином, суд першої інстанції, установивши неможливість виділу у користування кожному зі співвласників у натурі частини спірного нерухомого майна, розмір якої був би співмірним розміру частки у праві власності на спільне майно, без порушення їх прав, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
Крім того, судом першої інстанції з пояснень учасників справи також було встановлено, що в квартирі здійснено переобладнання та перепланування кухні, ванної кімнати та туалету, підсобні приміщення не відповідають даним технічного паспорту.
Встановлено також, та визнається учасниками справи, що відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню, факт того, що у спірній квартирі ніхто зі сторін не проживає, квартирою вони не користуються.
За таких обставин, колегія суддів також констатує недоведеність посилання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на те, що відповідачі чинять перешкоди неповнолітній у користуванні вказаною квартирою.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявлений позивачем варіант порядку користування приміщеннями спірної квартири жодним чином не порушить права та законні інтереси співвласників квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не можуть бути прийняті судом, оскільки наведене суперечить положенням частини третьої статті 358 ЦК України та порушить права інших співвласників на володіння тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного аргументи апеляційної скарги не свідчать про наявність правових підстав для скасування рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2  підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року у цій справі - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 17 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: