Апеляційне провадження № 22-ц/824/6485/2021               

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 16 червня 2021 року                                                                                              м. Київ
Унікальний номер справи 754/6362/15-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В., за участю секретаря  судового засідання Кузнєцової В.В., 
сторони справи:
позивач -                               Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідачі:                           ОСОБА_1 ,
                                               ОСОБА_2 , 
                                               ОСОБА_3 ,
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва, постановлену 28 січня 2021 року  в приміщенні  суду під головуванням судді Панченко О.М., -
  
                                                                       В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від  20 серпня 2015 року, посилаючись на те, що вказаним судовим рішення в солідарному порядку було стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь  АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 1 104 292 грн. 43 коп., а також судовий збір в розмірі 3 654 грн.
На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи, які в подальшому пред`явлені для примусового виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
1 березня 2018 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тагащуком О.М. складено акти про проведення електронних торгів, згідно яких належні ОСОБА_1 (25/300) та ОСОБА_2 (25/300) частки квартири АДРЕСА_1 продані ОСОБА_4 по 75 180 грн. кожна.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року та в подальшому ухвалою цього ж суду залишено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" без розгляду.
Посилаючись на те, що правові підстави для стягнення з заявників заборгованості відсутні, просили суд здійснити поворот виконання рішення, шляхом повернення майна.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Здійснено поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, шляхом повернення майна: 25/300 частки квартири АДРЕСА_1 , що належали на праві власності ОСОБА_2 ; 25/300 частки квартири АДРЕСА_1 , що належали на праві власності ОСОБА_1 .
Постановою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2020 року ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 20 липня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від  20 серпня 2015 року залишено без задоволення.
            Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
            На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що судом першої інстанції здійснено розгляд їх заяви без належного їх повідомлення, що позбавило їх права захистити свої права та інтереси в суді першої інстанції.
            Також залишилося поза увагою суду вказівки суду апеляційної інстанції, щодо встановлення фактичних обставин у справі, а саме: чи були обізнані заявники про проведення прилюдних торгів щодо реалізації належних їм часток квартири, підстави не оскарження до їх проведення в установленому законом порядку заочного рішення.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України учасниками справи не подано.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених. Просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Інші учасники справи  в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи за законом повідомлені належно.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає  розгляду справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що спірне нерухоме майно було реалізовано в ході примусових дій шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням його переможця, яким став ОСОБА_4 , та отримання останнім свідоцтва про право власності. Так, повернення майна боржникам відбудеться не стягувачем (АТ КБ «ПриватБанк»), а за рахунок особи, що стала переможцем прилюдних торгів - ОСОБА_4 .
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 444 ЦПК України передбачено, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року задоволено позив ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та стягнуто соліданро з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь банку заборгованість в розмірі 1 104 292 грн. 43 коп., а також судовий збір в розмірі 3 654 грн. (а.с. 43, 44).
16 березня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва видано представнику ПАТ КБ "ПриватБанк" виконавчі листи (а.с. 46).
1 березня 2018 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащуком О.М. складено акти про проведення електронних торгів, згідно яких належні ОСОБА_1 (25/300) та ОСОБА_2 (25/300) частки квартири АДРЕСА_1 продані ОСОБА_4 по 75 180 грн. кожна.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с. 76).
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання (а.с. 165-168).
Звертаючись до суду із заявою про поворот виконання рішення,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  просили здійснити поворот виконання рішення, шляхом повернення майна, посилаючись на те, що заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від  20 серпня 2015 року, яким було стягнуто з відповідачів заборгованість, скасовано, а позов залишено без розгляду.
Згідно ч. 6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження №61-14640сво18).
Як встановлено, за результатами двох електронних торгів ОСОБА_4 сплатив на депозитний рахунок Деснянського РВ ДВС ГТУЮ у м.Києві грошові кошти у розмірі 150 360,00 грн. Вказані кошти були перераховані стягувачу (позивачу) ПАТ «КБ «ПриватБанк». Тобто, за результатами виконання заочного рішення про стягнення заборгованості банком отримано грошові кошти.
ОСОБА_4 , який набув право власності на раніше належні ОСОБА_1 (25/300) та ОСОБА_2 (25/300) частки квартири АДРЕСА_1 ,  не був стороною у вказаній цивільній справі.
Таким чином, вірним є висновок суду, що у разі повороту виконання рішення повернення майна боржникам відбудеться не стягувачем (АТ КБ «ПриватБанк»), а за рахунок особи, що стала переможцем прилюдних торгів - ОСОБА_4 , що суперечить нормам законодавства.
Доводи апеляційної скарги про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки не призвели до неправильного вирішення справи по суті.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.
Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам заяви про поворот виконання рішення, які зазначалися заявниками та яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявників. 
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
            Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
         Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 28 січня 2021 року залишити без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
            Повний текст постанови суду складено 17 червня 2021 року.
 
Суддя-доповідач
 
Судді: