Номер провадження: 22-ц/813/4933/21 
Номер справи місцевого суду: 523/2357/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження, по цивільній справі за заявою ОСОБА_5 , за участю заінтересованих осіб – ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 інтереси якої представляє законний представник  ОСОБА_3 , державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича про заміну сторони у виконавчому провадженні,-

                                    В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року, ОСОБА_5 звернулась із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступні обставини. Так, відповідно до вироку Суворовського районного суду міста Одеси від 13 серпня 2015 року (який набрав законної сили) ОСОБА_6 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального Кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому смерть або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
На виконання вказаного вироку суду було видано два виконавчих листа по справі 23/10257/15к від 16 вересня 2015 року. 
23 червня 2016 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області були винесені дві постанови про закінчення виконавчого провадження по стягнення грошових коштів, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_6 . 
Заявниця, ОСОБА_5 , дізналась про смерть боржника ОСОБА_6 лише 26 липня 2017 року, коли представником заявника, були отримані вказані постанови Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса про закінчення виконавчого провадження по стягненню грошових коштів, у зв`язку зі смертю боржника.
У ОСОБА_6 на момент смерті залишалось невиконане зобов`язання щодо виплати матеріальної та моральної шкоди, в загальній сумі 106 582, 56 (сто шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні, 56 коп.), яка була завдана внаслідок скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, що заподіяло ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно актового запису про смерть від 05 вересня 2015 року № 9263 - ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , після чого була відкрита спадщина, а спадкоємці подали заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до спадкової справи № 6/2016 спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є його мати - ОСОБА_1 , його донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє її матір - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
До моменту смерті померлим ОСОБА_6 не було здійснено жодного платежу на користь ОСОБА_5 для належного виконання вироку суду.
На підставі викладеного, позивач просить замінити боржника -  ОСОБА_6 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступників -  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса проживання - АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_2 ; адреса проживання -  АДРЕСА_1 ),  ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання - АДРЕСА_2 ), в інтересах якої діє її законний представник - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання - АДРЕСА_2 ), у виконавчому провадженні по виконанню вироку Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/10257/15к.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2020 року заяву ОСОБА_5 , за участю заінтересованих осіб – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_3 , державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича про заміну сторони у виконавчому провадженні – задоволено. 
Замінено боржника -  ОСОБА_6 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступників -  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса проживання - АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_2 ; адреса проживання -  АДРЕСА_1 ),  ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання - АДРЕСА_2 ), в інтересах якої діє її законний представник - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання - АДРЕСА_2 ), у виконавчому провадженні по виконанню вироку Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/10257/15к щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суми у розмірі 36582 гривні 56 копійок, а також суми у розмірі 70000 гривень. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як законний представник ОСОБА_4 подали до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять суд ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2020 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким в заяві ОСОБА_5 про заміну боржника – ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на його правонаступника ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 інтереси якої представляє законний представник  ОСОБА_3 у виконавчому провадженні по виконанню вироку Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 23/10257/15-к – відмовити повністю.
В судове засідання, призначене на 01.04.2021 року, з`явився представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , інші сторони по справі не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вироку Суворовського районного суду міста Одеси від 13 серпня 2015 року (який набрав законної сили) ОСОБА_6 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального Кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому смерть або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
На виконання вказаного вироку суду було видано два виконавчих листа по справі 523/10257/15к від 16 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_8 суму матеріальної шкоди у розмірі 36582 гривні 56 копійок, а також суми моральної шкоди у розмірі 70000 гривень.
Судом встановлено, що постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ( на теперішній час «Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)») ОСОБА_9 від 31.01.2019р. було відкрито виконавче провадження ВП №58253204 щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суми у розмірі 36582 гривні 56 копійок. 
Окрім того, постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ( на теперішній час «Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)») ОСОБА_9 від 31.01.2019р. було відкрито виконавче провадження ВП №58107463 щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суми у розмірі 70000 гривень. 
Згідно актового запису про смерть від 05 вересня 2015 року № 9263 - 03 вересня 2015 року помер боржник ОСОБА_6 .
У ОСОБА_6 на момент смерті залишалось невиконане зобов`язання щодо виплати матеріальної та моральної шкоди, в загальній сумі 106 582, 56 (сто шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні, 56 коп.), яка була завдана внаслідок скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, що заподіяло ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до спадкової справи № 6/2016 спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є його мати - ОСОБА_1 , його донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє її матір - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Так, задовольняючи заяву ОСОБА_5 про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини у даній справі допускають правонаступництво та оскільки наявні спадкоємці померлого боржника ОСОБА_6 щодо якого існує невиконане судове рішення щодо виплати матеріальної та моральної шкоди, в загальній сумі 106 582, 56, тому є всі законні підстави для здійснення заміни боржника ОСОБА_6 на його правонаступників.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Відповідно до ч.2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2020 року у справі N 1805/5998/2012.
У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Саме такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року (справа N 6-122цс13).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Отже, умовою для заміни сторони виконавчого провадження є рішення суду, що підлягає виконанню, але яке не виконане.
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі №2-3627/09.
На підставі вказаного апеляційний суд вважає, що оскільки у ОСОБА_6 на момент смерті залишалось невиконане зобов`язання щодо виплати матеріальної та моральної шкоди, в загальній сумі 106 582, 56 (сто шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні, 56 коп.), яка була завдана внаслідок скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, що заподіяло ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, а відповідно до спадкової справи № 6/2016 спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є його мати - ОСОБА_1 , його донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє її матір - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому є всі законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_5 про заміну сторони у виконавчому провадженні.
В поданій апеляційній скарзі апелянти посилаються на те, що ОСОБА_5 взагалі не цікавилась ходом виконавчих проваджень та вказані дії свідчать про те, що заявник не скористалась своїм правом на пред`явлення вимоги, усвідомленно пропустила строк звернення з вимогою до спадкоємців, який встановлений у ст. 1281 ЦК України.
На вказані посилання апелянтів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дані правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження».
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь- які докази того, що спадкоємці повідомляли позивача про відкриття спадщини.
З огляду на вищевикладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстави для її скасування відсутні.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,–
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження, по цивільній справі за заявою ОСОБА_5 , за участю заінтересованих осіб – ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 інтереси якої представляє законний представник  ОСОБА_3 , державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича про заміну сторони у виконавчому провадженні – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 05.04.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра 

Судді:                                                               С.М. Сегеда

Л.А .Гірняк