Головуючий суду 1 інстанції - Москаленко В.В.   
Доповідач -Луганська В.М. 

Справа № 425/1310/20
Провадження № 22-ц/810/438/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року                                                 м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Луганської В.М.
суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.
за участю секретаря: Вовчанської С.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
треті особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 
на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2021 року, постановлену судом у складі судді Москаленко В.В., 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:
У травні 2020 року ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначила, що з 1997 року зустрічалася та перебувала у близьких стосунках декілька років з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дитину - ОСОБА_1 , батьком якого є ОСОБА_5 . Відомості про батька дитини та ім`я, по батькові дитини були записані зі слів та вказівкою матері, прізвище дитини проведено за прізвищем матері – « ОСОБА_6 ». У шлюбі з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не перебувала, спільної заяви про походження дитини до органу ДРАЦС не подавали. 
Після народження дитини, стосунки між нею та ОСОБА_5 , припинилися.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого та рухомого майна, у зв`язку з чим, протягом шести місяців син ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки відсутнє підтвердження наявності кровного споріднення між ним та померлим батьком – ОСОБА_5 . 
Після смерті ОСОБА_5 до нотаріусу звернулася сестра померлого – ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини звернулася донька – ОСОБА_2 , нотаріусом заведена спадкова справа № 103/19. З метою подальшого оформлення спадкових прав.
Просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та проведення експертиз. 
У зв`язку з набуттям ОСОБА_1 повноліття та повної цивільної дієздатності, ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 01 лютого 2021 року, суд усунув ОСОБА_4 від обов`язків законного представника при розгляді справи.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства закрито.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справа про встановлення факту батьківства підлягає розгляду у позовному провадженні, оскільки метою встановлення зазначеного факту є забезпечення можливості реалізації спадкових справ позивача на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 . У разі встановлення даного факту, позивач на підставі ст. 1261 ЦК України одержить першочергове право на спадкування за законом, а відповідач ОСОБА_2 втратить таке право, оскільки не відноситься до спадкоємців ані першої, ані другої черги. Вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та обставинах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що підств для скасування оскаржуваної ухвали не має, оскільки справи про встановлення факту, що має юридичне значення розглядаються в окремому провадженні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

У судове засідання представники третіх осіб: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, не з`явилися, про місце та час судового засідання повідомлялися судом у порядку визначеному законом.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вищезазначених осіб, оскільки про місце та час судового засідання вони повідомлені належним чином.

Заслухавши учасників справи, доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч.1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження, позивач просить встановити факт батьківства, не викладаючи позовних вимог, пов`язаних з його правом на спадкування. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не заявлено будь-яких вимог, пов`язаних з правом на спадкування, вимога про встановлення факту батьківства повинна розглядатися в порядку окремого провадження, з залученням ОСОБА_2 в якості заінтересованої особи, оскільки предмет спору в даній справі відсутній.
Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з вимогами про встановлення факту батьківства, обґрунтовував вимоги тим, що встановлення факту батьківства необхідно для оформлення права спадкування після померлого ОСОБА_5 .
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Поряд із цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі №372/977/19, від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18.
В даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір, предметом якого є спадкування майна після померлого ОСОБА_5 .
       Отже, у суду не було правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
       Крім того, ст.255 ЦПК України не передбачає закриття провадження у разі, якщо заявлено вимогу, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження 
Частиною 1 ст. 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, підстави для висновку про відсутність предмету спору у даній справі відсутні, ухвала суду про закриття провадження була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови 10 червня 2021 року.

Головуючий                                                         В.М. Луганська

Судді:                                                  О.Ю. Карташов 

                                                                Н.В. Стахова