ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 р.	Справа № 440/5161/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Клочко К.І., м. Полтава) від 28.02.2020 року по справі № 440/5161/19
за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
про стягнення штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету України (ЄДРПОУ 38019510 УК у м.Полтаві UA218999980000031110106016002, код 21081100, одержувач платежу УК у м.Полтаві, призначення платежу - оплата штрафу) штраф у розмірі 1700,00 грн та в сумі 2040,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскільки відповідачем в добровільному порядку не було сплачено штрафні санкції, які були накладені на підставі рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 03.10.2019 року №88 та №94 від 05.11.2019 року у сумі 1700,00 грн та 2040,00 грн. відповідно, то наявні підстави для стягнення вказаних сум у судовому порядку.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 року позов задоволено.
Стягнуто з відповідача до Державного бюджету України (ЄДРПОУ 38019510 УК у м.Полтаві UA 218999980000031110106016002, код 21081100, одержувач платежу УК у м.Полтаві, призначення платежу - оплата штрафу) штраф у розмірі 1700,00 гривень 00 копійок. та 2040 гривень 00 копійок.
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а також порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що оскільки рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на підставі яких позивачу нараховано штрафні санкції оскаржені відповідачем у судовому порядку, то задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача коштів.
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 02 березня 2011 року, номер запису 2 586 000 0000 005653, АДРЕСА_1 .
15 серпня 2019 року начальником відділу контролю за рекламою, дотримання антитютюнового законодавства та пробірного контролю Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській областіО.Л. Пановою складено Протокол № 57 відносно реклами торгівельної марки “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, під якою випускаються тютюнові вироби, яка розміщена на елементах обладнання та оформлення місць торгівлі у приміщеннях магазину за адресою: АДРЕСА_2 . Господарську діяльність в даному магазині здійснює ФОП ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_3 ).
За змістом Протоколу № 57 встановлено недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами та за розповсюдження реклами, забороненої законом, а саме:
- реклама тютюнових виробів, реклама знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності під якими випускаються тютюнові вироби забороняється засобами зовнішньої реклами, чим порушено абзац 7 частини першої статті 22 Закону України "Про рекламу" від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР;
Реклама торгівельної марки “Rothmans” порушує вимоги ч.1, ч.2 ст.7, абз. 4 ч.1 ст.8, ч. ст.10, абз.4 ч.1 ст. 22 Закону України “Про рекламу” від 03.07.1996 року №270/96-В, а саме:
-основними принципами реклами є законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачам реклами шкоди; реклама не повинна підривати довіру суспільства до реклами та повинна відповідати принципам добросовісної конкуренції; у рекламі забороняється подавати відомості або закликати до дії, що завдають або можуть завдавати шкоду здоров`ю чи життю людей; реклама тютюнових виробів, реклама знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускають тютюнові вироби забороняється засобами внутрішньої реклами.
Реклама торгівельної марки “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” порушує вимоги ст.16 Закону України “Про заходи щодо попередження  та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення” від 22 вересня 2055 року № 2899-IV, а саме:
- забороняється будь-яка реклама та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби заходами прямого та непрямого стимулювання продажу тютюнових виробів. 
На підставі вказаного Протоколу начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Г.І.Пікуль 16 серпня 2019 рокуприйнято Рішення № 57 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.
Рішенням начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Г.І.Пікуль № 88 від 03 жовтня 2019 року накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1 700 грн.
Рішенням начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Г.І.Пікуль № 94 від 05 листопада 2019 року накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 120 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 2040 грн.
Позивач вказував, що оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачено суму штрафних санкцій визначених вищевказаними рішеннями, вони підлягають стягненню у судовому порядку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача до Державного бюджету України штрафу.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.
Відповідно до  статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Засади рекламної діяльності в Україні визначає Закон України "Про рекламу" №270/96-ВР від 03 липня 1996 року, який регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.
За приписами частини першої статті 26 Закону України №270/96-ВР, контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
10 вересня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" (далі - Постанова № 442), абзац 2 пункту 1 якої передбачено утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.
Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, який в тому числі реалізує державну політику у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.
Відповідно до пункту 2 вищевказаного Положення Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження (підпункту 9 пункту 4 Положення).
Відповідно до абзацу 3 підпункту 7 пункту 4 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за дотриманням вимог Законів України "Про рекламу" та "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" в межах наданих повноважень.
Частиною другої статті 26 Закону України "Про рекламу" визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про рекламу", особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Постановою КМУ від 26 травня 2004 р. № 693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу.
Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.
Частиною дев`ятою статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, може звертатися з позовом до суду щодо протиправних дій рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.
Згідно з вимогами статті 20 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.
Як було встановлено під час розгляду справи, суми штрафних санкцій, які заявлені до стягнення були визначені на підставі  рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 03.10.2019 року №88 та №94 від 05.11.2019 року.
Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, не погоджуючись із правомірністю  рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 03.10.2019 року №88 та №94 від 05.11.2019 року, позивач оскаржив їх в судовому порядку.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі№440/3151/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністратвин6ого суду від 19.01.2021 року, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 03.10.2019 № 88 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 05.11.2019 № 94 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. 
Згідно ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі №440/3151/20  є обов`язковим до виконання на всій території України.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі викладеного, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 03.10.2019 року №88 та №94 від 05.11.2019 року визнані протиправними та скасовані, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанцій про наявність підстав для стягнення з відповідача визначеного на їх підставі штрафу.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 року по справі №440/5161/19 скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий   	

Повний текст постанови складено  03.06.2021 року