УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/30530/19
Провадження № 22-ц/4820/424/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.
за участю: учасника справи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/30530/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником  ОСОБА_3 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2020 року (суддя Мазурок О.В.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. В обґрунтування якого зазначала, що вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області  від 22 квітня 2019 року у кримінальній справі №686/5830/19 ОСОБА_2 було визнано винуватим і засуджено за злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробувальним терміном два роки.
Вказувала, що підставою для порушення кримінальної справи стала дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 16.12.2018, близько 08 год. 10 хв. у с. Прибузьке Хмельницького району, де вона, керуючи автомобілем «KIA Ceed», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-12 «Стрий-Знам`янка» в напрямку м. Вінниця, в ділянці дії кілометрового стовпчика 281 км.+200 м, здійснювала маневр розвороту. В момент коли її автомобіль вже перебував на своїй смузі руху в напрямку м. Хмельницький, у її автомобіль на зустрічну смугу в`їхав автомобіль «Mersedec Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в напрямку м. Вінниці. Зазначала, що в результаті автомобіль «KIA Ceed» отримав значні механічні ушкодження, а пасажир автомобіля ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження.
Автомобіль «Mersedec Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача на момент ДТП був застрахований ПрАТ «Страхова група «ТАС». Відповідно до страхового полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складав: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 200000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну – 100000, 00 грн. Розмір франшизи 950,00 грн.
Відповідно до висновку експертного дослідження від 29.03.2019 № 1204/19-26, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «KIA Ceed», номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, складає 172 950 грн. При цьому, експертом встановлено, що відновлювати пошкоджений транспортний засіб економічно не доцільно. За висновком експерта вартість автомобіля «KIA Ceed» у пошкодженому стані становила 88 589,10 грн.
Позивач вказувала, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» добровільно виплатила страхове відшкодування в розмірі 83410,91 грн (172 950 – 88 589,1 – 950). Зазначала, що відповідач відмовився забрати її пошкоджений автомобіль у власність, сплативши позивачу різницю між матеріальним збитком та вартістю пошкодженого автомобіля, що визначені експертним шляхом, а також розмір франшизи, а тому вона змушена була продати свій пошкоджений автомобіль за договором купівлі продажу від 23.08.2019 за ціною 50 000 грн.
Вважає, що з відповідача підлягає стягненню на її користь різниця між матеріальним збитком (172950,00 грн) та страховою виплатою (83410,90 грн), а також ціною продажу пошкодженого автомобіля (50000,00 грн), що становить 39539,00 грн.
Крім того, як зазначає позивач, з відповідача слід також стягнути розмір франшизи в сумі 950,00 грн, витрати на проведення експертного дослідження в сумі 3768,00 грн.
Також позивач вказує, що їй було завдано і моральну шкоду, яка полягає у тому, що в результаті ДТП вона отримала тривалі емоційні переживання за стан здоров`я близької їй людини, а також нервові потрясіння і страждання через пережитий страх, крім того, належний їй автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень та фактично був знищений, через що вона тривалий час була позбавлена можливості користуватись ним, а тому розмір моральної шкоди, завданої винуватцем ДТП, відповідачем ОСОБА_2 , вона оцінює у 50000, 00 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2020 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 489 грн заподіяної шкоди та 2288,16 грн витрат пов`язаних з проведенням експертизи. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 559,09 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не взяв до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, чим обмежив його право на участь в судовому засіданні та не забезпечив рівність прав учасників процесу. Крім того, як зазначає апелянт, судом не було направлено оскаржуване рішення на адресу відповідача, а тому він не знав про ухвалене рішення на не мав можливості оскаржити його у встановлені строки. Апелянт вказує, що судом під час розгляду справи не було враховано вирок Хмельницького міськрайонного суду від 22.04.2020, яким встановлено, що ОСОБА_1 порушила ПДР, які призвели до ДТП. Вважає, що суд неповно дослідив усі обставини справи, послався при ухваленні оскаржуваного рішення на висновки, які не відповідають обставинам справи, а тому ухвалив незаконне та упереджене рішення, яке підлягає скасуванню. 
За змістом апеляційної скарги, рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог фактично не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Вважає рішення суду першої інстанції ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з п. 3 і п. 4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 16.12.2018 близько 08 год. 10 хв. у с. Прибузьке Хмельницького району ОСОБА_2 , керуючи належним йому автомобілем «Mersedec Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись, в порушення п. 12.4 ПДР України в населеному пункті зі швидкістю 60 км/год. по автодорозі М-12 «Стрий-Кропивницький-Знаменка» в напрямку до м. Вінниця на 281 км.+200 м цієї автодороги, в порушення п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції та в порушення п. 10.1 ПДР України перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «KIA Ceed», номерний знак НОМЕР_1 , який під керуванням водія ОСОБА_1 , здійснюючи перевезення пасажирів, рухаючись попереду нього в попутному напрямку, виконував маневр повороту ліворуч.
Внаслідок зіткнення автомобіль «KIA Ceed», номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, а пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього та тяжкого ступеню тяжкості, які були небезпечні в момент заподіяння.
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року (набрав чинності 23.05.2019) у кримінальній справі № 686/5830/19 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання, встановлено іспитовий строк – 2 роки (а.с. 5-8 т. 1).
Автомобіль «Mersedec Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , на момент ДТП був застрахований ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується страховим полісом № АК9694855. Строк дії страхового полісу був встановлений з 19.12.2017 по 18.12.2018.
Відповідно до страхового полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складав: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 200000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну – 100 000 грн. Розмір франшизи 950,00 грн.
Відповідно до висновку експертного дослідження від 29.03.2019 № 1204/19-26, який був виготовлений Хмельницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «KIA Ceed» д.н. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, складає 172 950 грн. При цьому, експертом встановлено, що відновлювати ушкоджений транспортний засіб економічно не доцільно (а.с. 10-18 т. 1).
ПрАТ «Страхова група «ТАС» добровільно виплатила позивачу страхову суму відшкодування в розмірі 83410,91 грн, виходячи з такого розрахунку: 172 950,00-88589,10 – 950 = 83410,90 грн, яку позивач отримала на свій картковий рахунок (а.с. 9 т. 1).
23.08.2019 ОСОБА_1 здійснила продаж належного їй автомобіля «KIA Ceed», номерний знак НОМЕР_1 , за 50 000 грн (а.с. 44-45 т. 1).
Відповідно до висновку № 1157/2781/20-26 від 21 серпня 2020 року: ринкова вартість автомобіля «KIA Ceed», д.н. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 грудня 2018 року складала 172 950,02 грн; ринкова вартість автомобіля «KIA Ceed» д.н. НОМЕР_1 , 2008 року випуску у пошкодженому стані після настання дорожньо-транспортної пригоди складала 88589,11 грн (а.с. 98-11 т. 1).
Рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідач у повному обсязі не відшкодував завдану позивачеві шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив його права.
Такий висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Водночас, відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту, і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту.
Під час розгляду справи судом взято до уваги і висновок експертного дослідження від 29.03.2019 № 1204/19-26, і висновок експерта № 1157/2781/20-26 від 21.08.2020, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «KIA Ceed» становить 189 416 грн 81 коп, яка є більша ринкової вартості автомобіля до ДТП і відновлювати ушкоджений транспортний засіб економічно не доцільно.
Крім того, в ході розгляду справи судом першої інстанції позивачем не заперечувалось, що належний позивачу автомобіль, який був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, не відновлювався, залишався у позивача та у серпні 2019 року був проданий нею не по ринковій вартості автомобіля «KIA Ceed» у пошкодженому стані після настання ДТП (за висновком експерта - 88589,11 грн), а за ціною 50000 грн.
Враховуючи те, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «KIA Ceed» , номерний знак НОМЕР_1 , визначено у розмірі 172 950 грн 02 коп, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» з лімітом відповідальності у сумі 100 тис. грн, а також беручи до уваги продаж позивачем пошкодженого транспортного засобу за ціною, нижчою ніж вартість автомобіля «KIA Ceed» у пошкодженому стані після настання ДТП, - 50000 грн, неможливість у зв`язку з цим вирішення питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача (винну особу, цивільна відповідальність якої застрахована) обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 38 589 грн 11 коп (172950-83410,9– 50000-950), заявлену позивачем.
При цьому, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 950 грн, як розмір франшизи згідно з полісом, не відшкодованої страховою компанією.
А тому, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає зміні.
Разом з тим, правильним є вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди.
При частковому задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з того, що в результаті ДТП, вчиненого по вині відповідача, позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок ДТП вона зазнала психологічної травми, у зв`язку із пошкодженням автомобіля зазнала моральних страждань, була позбавлена можливості користуватися ним.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 і ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням наведених вище роз`яснень, характеру заподіяння моральної шкоди, характеру та об`єму моральних страждань позивача правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд відхиляє.
З урахуванням встановлених обставин справи, висновок суду першої інстанції про те, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 20 000 грн є обґрунтованим та таким, що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.
А тому, рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо обмеження прав відповідача на участь в судовому засіданні 07.10.2020, з врахуванням того, що 06.10.2020 відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі збільшенням захворюваності на коронавірусну хворобу COVID-19 та з метою убезпечення від ризику життя та здоров`я учасників справи та працівників суду. Оскільки, у клопотанні відповідач не наводить які саме обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, не дали можливості йому брати участь у судовому засіданні або порушити перед судом клопотання про проведення розгляду справи поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з дотриманням положень статті 212 ЦПК України. А тому, суд першої інстанції, з врахуванням того, що дана цивільна справа перебувала в провадженні суду з 13.11.2019, та учасники справи повинні належним чином користуватись своїми процесуальними правами, правомірно відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано обставини встановлені вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22.04.2020, відповідно до яких ОСОБА_1 порушила ПДР, які призвели до ДТП. Оскільки положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, в даному випадку, це виключно в діях відповідача ОСОБА_2 .
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору і містять посилання на докази, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції, та у долученні яких до матеріалів справи апеляційним судом відмовлено. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 209 грн 44 коп та ОСОБА_2 слід компенсувати сплачений ним судовий збір пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких відмовлено в розмірі 896 грн 49 коп (згідно з квитанцією 0.01997488711.1 від 30.01.2021 на суму 1413 грн 86 коп) за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Витрати позивача, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 2288 грн 16 коп не підтверджені належними та допустимими доказами.
Керуючись ст. ст. 367, 374. 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2020 року змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини рішення суду в такій редакції:
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання:  АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 20950 грн шкоди, з якої: 950 гривень - матеріальна шкода, 20000 гривень - моральна шкода. В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 209 грн 44 коп судового збору.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Компенсувати ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі 896 грн 49 коп (згідно квитанції 0.01997488711.1 від 30.01.2021 на суму 1413 грн 86 коп) за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай