Ухвала

07 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 606/375/20
провадження №  51-1743 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув касаційну скаргу заступника начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, якою вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 змінено в частині призначення покарання.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судового рішення 
у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Частиною 1 ст. 414 КПК передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром 
є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Однак прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, на його думку, засудженому було призначено явно несправедливе покарання через м`якість. 
Також у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та необхідності скасування ухвали суду апеляційної інстанції на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 414, 419 цього Кодексу. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд            у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте, вимога прокурора у касаційній скарзі про скасування ухвали апеляційного суду та залишення вироку суду без змін, не узгоджується з положеннями вказаної вище статті.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання 
про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст.  429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу заступника начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, якою вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області 
від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 змінено в частині призначення покарання залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                    ОСОБА_3