УХВАЛА
 
16 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 485/298/20
провадження № 51-1822 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                  ОСОБА_1 ,
суддів                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи
1. Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від                                           17 листопада 2020 року, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журбинці Козятинського району Вінницької області та жителя м. Снігурівки Миколаївської області, 
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 309 Кримінального кодексу України (далі – КК), до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
На підставі статті 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу. 
2. За обставин, детально викладених у вироку, суд визнав засудженого винуватим у тому, що він у невстановлений час та у невстановленому місці незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб – канабіс у кількості 10 688,14 г, який переніс до приміщення будинку на АДРЕСА_1 та зберігав для власних потреб без мети збуту. 11 лютого 2020 року у період часу з 17:08 до 18:55 у ході проведення обшуку було виявлено та вилучено зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб – канабіс загальною масою 10 688,14 г, що є особливо великим розміром.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно залишив поза увагою доводи прокурора про те, що, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі статті 75 КК, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ним скоєно тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, вину у скоєнні злочину ОСОБА_4 не визнав, у вчиненому не розкаявся. Крім того, незважаючи на те, що згідно зі статтею 89 КК ОСОБА_4 вважається таким, що не має судимостей, проте він уже засуджувався за скоєння аналогічного кримінального правопорушення.
4.  На думку прокурора, апеляційний суд усупереч вимогам частини 2 статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) належним чином доводів апеляційної скарги прокурора не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив підстав, через які доводи прокурора слід залишити без задоволення.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3