ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5546/21 Справа № 171/500/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 171/500/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лантух Олег Олександрович, на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Хоруженко Н.В. у місті Апостолове Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У  березні 2020 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позовна заява мотивована тим, що 11.10.2014 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, який розірвано 31.10.2017 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 . Він є дитиною, яка народжена у шлюбі, адже народився через п`ять місяців після розлучення. З моменту розлучення і по цей час відповідач жодного разу сина не бачив і крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, жодної матеріальної допомоги не надавав і не надає по цей час. Син не отримував жодного подарунку на дні народження чи інші свята, ні від батька, ні від жодного члена родини відповідача. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, не відвідував і не відвідує сина, не намагався жодного разу зв`язатися з позивачекою, щоб врегулювати питання мирним шляхом. На даний момент відповідач є батьком трьох дітей, що дає йому статус багатодітного і право на державні пільги, яких він буде позбавлений у випадку позбавлення його батьківських прав. Одна з його дітей - це усиновлена ним дочка теперішньої співмешканки, постане питання про справедливість і правомірність такого усиновлення, також це позбавить його права на всиновлення інших дітей в корисливих цілях, та отримання державних пільг від збільшення своєї родини шляхом усиновлення. Маючи батьківські права, відповідач має можливість маніпулювати життям позивачки та життям її сина під час вирішення важливих життєвих питань передбачених законом, а враховуючи зневажливе ставлення відповідача, досягнення порозуміння і ведення адекватного діалогу між сторонами не є реальним, що і в подальшому буде призводити до судових спорів, морального виснаження та матеріальних витрат з боку позивачки. Всього цього позивачка хоче уникнути та вберегти свою дитину від негативних наслідків неправомірних дій відповідача. 
На підставі вищевикладеного, позивачка вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та є всі достатні підстави для позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації.
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лантух О.О., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність рішення суду вимогам статей 263, 264 ЦПК України.
Зокрема, зазначає, що рішення суду не містить мотивів, з яких не було прийнято висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, а також не враховано показів свідків, які підтвердили, що ніколи не бачили батька дитини та не чули про його намагання встановити контакт з дитиною. Зазначає, що справа про позбавлення батьківських прав слухалася рік, до цього часу в позасудовому порядку тривалий час вирішувалося питання про затвердження висновку органу опіки та піклування, але відповідач не вчинив жодних дій направлених на відновлення спілкування з дитиною чи дій, які можна охарактеризувати, як інтерес до дитини, у зв`язку з чим вважає помилковим висновок суду щодо відмови в задоволенні позову з тих підстав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу. Також, вказує й на те, що єдиним доказом, наданим відповідачем при запереченні на позов, були скриншоти текстових повідомлень позивачки з образами в бік відповідача, однак за такі дії вона вибачилася в судовому засіданні та пояснила, що написання цих повідомлень було зумовлене стресовим станом після того, як ОСОБА_2 покинув родину, й такі докази лише підтверджують конфліктні стосунки, які виникли між сторонами.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Лантуха О.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, відповідача ОСОБА_2 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.10.2014 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.10.2014 року (а.с.5).
31.10.2017 року шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданим Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 31.10.2017 року (а.с.6).
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.04.2018 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьком якого вказаний ОСОБА_2 , матір`ю вказана ОСОБА_1 (а.с.7).
З довідки про реєстрацію місця проживання особи №330, виданою виконавчим комітетом Апостолівської міської ради 13.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №903, виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради 13.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до складу зареєстрованих входять: ОСОБА_1 - заявник, ОСОБА_5 - мати, ОСОБА_3 - син (а.с.12).
Згідно розрахунку заборгованості, виданого Апостолівським районним відділом державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) встановлено, що ОСОБА_2 , станом на 01.01.2018 року, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 під час вагітності та після народження дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 00,00 грн., станом на лютий місяць 2020 року сукупний розмір заборгованості - 7998,35 грн. (а.с.13-14).
З розрахунку заборгованості, виданої Апостолівським районним відділом державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) встановлено, що ОСОБА_2 , станом на 19.04.2019 року, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 00,00 грн., станом на лютий місяць 2020 року сукупний розмір заборгованості - 5480,00 грн. (а.с.15-16).
З Висновку щодо позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 №201/1 від 21.02.2020 року вбачається, що опікунською радою Грушівської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області розглянуто та вивчено документи, представлені виконкомом Апостолівської міської ради щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1989 року народження, у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів ОСОБА_2 (спілкування по телефону) він допомагає своїй колишній дружині утримувати сина - сплачує аліменти на сина та колишню дружину. Так як зараз він має іншу сім`ю, виховує двох малолітніх дітей, працює, то не має можливості спілкуватися з ОСОБА_3 . З приводу позбавлення його батьківських прав категорично проти. Опікунська рада Грушівської сільської ради рекомендує громадянці ОСОБА_1 звернутися до суду для вирішення питання позбавлення свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , 1989 року народження батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).
З акту депутатського обстеження від 29.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку існують всі умови для проживання, житлові умови задовільні, в будинку чисто, охайно, хороші меблі. Зі слів сусідів встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка доглядає і виховує його. Батько дитини жодного разу з дня народження сина не відвідував його, не спілкується з ним, не приймає участі у вихованні, виявляє повну байдужість до долі дитини, не виявляє батьківських почуттів до нього (а.с.18).
Відповідно до витягу із протоколу засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради №5 від 09.12.2019 року встановлено, що на засіданні ради вирішено в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , сформувати пакет документів, з питання позбавлення його батьківських прав, та перенаправити до Грушівської сільської ради (а.с.40). 
В судовому засіданні суду першої інстанції свідки  ОСОБА_7  та   ОСОБА_8  пояснили суду, що вони знають позивачку по справі, їм відомо, що вона самостійно займається вихованням та утриманням сина, батько дитини ніякої участі в житті та вихованні дитини не приймає, навіть ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній не виконує свого батьківського обов`язку щодо виховання дитини.
Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для застосування такої підстави для позбавлення батьківських прав, як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, необхідним є встановлення винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Водночас, існування вказаних обставин позивачкою належними та допустимими доказами не доведено. Оскільки винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним батьківських обов`язків не встановлено, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такого крайнього заходу впливу на батька, як позбавлення його батьківських прав.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно з Висновом щодо позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 №201/1 від 21.02.2020 року, орган опіки та піклування рекомендує громадянці ОСОБА_1 звернутися до суду для вирішення питання позбавлення свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , 1989 року народження батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).
Колегією суддів встановлено, що Висновок щодо позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 №201/1 від 21.02.2020 року  ґрунтується виключно на тому, що останній, у тому числі, не проживає разом з дитиною, не бере участі у її вихованні, тобто цей висновок має формальний характер та винесений без достатніх правових підстав. 
При цьому, варто зауважити, що окреме проживання і конфліктні відносинами між сторонами (що визнається позивачкою) позбавляє відповідача можливості у повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки.
Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неприйнятті цього Висновку, й доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав на підставі статті 9 Конвенції про права дитини та статті 164 СК України, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які були б законною підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини, безпідставні, висновків суду не спростовують.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лантух  Олег Олександрович,  - залишити без задоволення.
Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: