Постанова
Іменем України
 
25 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 306/1853/16-ц
провадження № 61-21033св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року у складі судді Ганчак Л. Ф. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Собослоя Г. Г., Джуги С. Д., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
 
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі часток спільної часткової власності, посилаючись на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній чоловік ОСОБА_3 . За життя він склав заповіт, за яким усе належне йому майно заповів своїй дочці ОСОБА_2 , яка шляхом подання 27 травня 2011 року заяви до нотаріуса прийняла спадщину (заведена спадкова справа № 95/2011), проте до цього часу її не оформила. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 06 травня 2016 року як на майно, набуте подружжям у шлюбі, за нею визнано право власності на: 29/100 ідеальних часток у житловому будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями і спорудами; 29/100 ідеальних часток у земельній ділянці площею 0,21 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , призначеній для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства та 1/2 ідеальну частку в земельній ділянці площею 0,61 га, розташованій за цією ж адресою, призначеній для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З урахуванням цього відповідачу ОСОБА_2 належить 71/100 ідеальних часток у вказаному майні. Між нею та падчеркою ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, тому вона позбавлена можливості в добровільному порядку вирішити питання щодо реального поділу житлового будинку (виділення визначеної їй судом частки) та земельних ділянок. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила: виділити їй в натурі відокремлену частину житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , у вигляді відокремленої квартири першого поверху із самостійним виходом, до якої належать: поз. 1 прихожа площею 3,8 кв. м; поз. 4 гардеробна площею 1,8 кв. м; поз. 5 житлова кімната площею 20,7 кв. м; поз. 6 кухня площею 19,1 кв. м; поз. 7 комора площею 4,2 кв. м; поз. 8 санвузол площею 4,6 кв. м; поз. 1 підвал площею 16,7 кв. м; поз. ІІ підвал площею 4,4 кв. м; поз. ІІІ котельня площею 4,4 кв. м, з присудженням грошової компенсації ОСОБА_2 , частка якої зменшилася, залишивши у спільному користуванні її і ОСОБА_2 поз. 1 першого поверху будинку - коридор площею 3,8 кв. м, а допоміжні надвірні будови та споруди поділити між співвласниками пропорційно до виділених часток в житловому будинку; виділити їй в натурі 29/100 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,21 га, з цільовим призначенням - для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку посвідчене державним актом серії ЗК № 010-00034, виданим ОСОБА_3 29 серпня 1994 року; виділити їй в натурі 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за цієї ж адресою, площею 0,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, щодо якої на ім`я ОСОБА_3 27 грудня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ЗК № 043016.
 
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року позов задоволено. Виділено ОСОБА_1 в натурі згідно з план-схемою № 14 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 помічені косою лінією синього кольору: підвал під літ. «І» площею 16,7 кв. м, підвал під літ. «ІІ» площею 4,3 кв. м, котельню під літ. «ІІІ» площею 4,4 кв. м, всього - 25,4 кв. м; перший поверх: прихожу під літ. «3» площею 14,2 кв. м, гардеробну № 4 площею 1,8 кв. м, житлову кімнату № 5 площею 20,7 кв. м, кухню № 6 площею 19,1 кв. м, санвузол № 7 площею 4,2 кв. м, комору № 8 площею 4,6 кв. м, всього - 64,6 кв. м. Загальна площа по будівлі становить 90 кв. м. Залишено в одноосібному користуванні частину господарської будівлі під літ. «В» площею 17,6 кв. м, погріб під літ. «Г», частину огорожі № 3 довжиною 34,16 кв. м, частину огорожі № 4 довжиною 34,41 кв. м, частину перголи № 7 довжиною 23,62 кв. м - частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі № 19 висновку від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 штриховкою у вигляді косої лінії синього кольору. Залишено в одноосібному користуванні 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, щодо якої 27 грудня 2001 року видано державний акт на право приватної власності серії ІІ-ЗК № 043016 на ім`я ОСОБА_3 , поміченої на план-схемі № 23 висновку від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 штриховкою у вигляді косої лінії синього кольору, площею 3 050 кв. м. Виділено ОСОБА_2 згідно з план-схемою № 14 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18, помічені косою лінією зеленого кольору: підвал під літ. «ІV» площею 2,9 кв. м, підвал під літ. «V» площею 7,4 кв. м, котельню під літ. «VІ» площею 4,0 кв. м, всього - 14,3 кв. м; перший поверх: коридор № 1 площею 3,8 кв. м, сходову клітку № 2 площею 8,0 кв. м, всього на першому поверсі - 11,8 кв. м; другий поверх на план-схемі № 15 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18, помічений косою лінією зеленого кольору: сходову клітку № 9 площею 7,9 кв. м, житлову кімнату №  10 площею 14,0 кв. м, гардеробну №  11 площею 2,0 кв. м, житлову кімнату №  12 площею 20,7 кв. м, прихожу № 13 площею 19,1 кв. м, комору №  14 площею 4,5 кв. м, ванну №  15 площею 5,0 кв. м, коридор № 16 площею 3,7 кв. м, всього на другому поверсі - 76,9 кв. м, а всього по будівлі - 103,0 кв. м. Залишено в одноосібному користуванні частину господарської будівлі під літ. «В» площею 19,8 кв. м, вбиральню під літ. «Б», навіс під літ. «Д», сіновал під літ. «Е», частину огорожі № 3 довжиною 22,68 м, огорожу № 5, частину перголи під № 7 довжиною 48,28 м, позначеної на план-схемі № 19 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 штриховкою у вигляді косої лінії зеленого кольору; 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, щодо якої 27 грудня 2001 року видано державний акт на право приватної власності серії ІІ-ЗК № 043016 на ім`я ОСОБА_3 - поміченої на план-схемі № 23 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 штриховкою у вигляді косої лінії зеленого кольору, площею 3 050 кв. м. Залишено в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : земельну ділянку, помічену на план-схемі № 19 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 у вигляді ромбової штриховки коричневого кольору; ворота з хвірткою під № № 1, 2, частину огорожі під № 3 довжиною 11,31 м, частину огорожі під № 4 довжиною 1,01 м та огорожу під № 6. Витрати з переобладнання житлового будинку АДРЕСА_1  - замурування дверного прорізу на першому поверсі покладено на ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити на користь ОСОБА_2 компенсацію за відхилення від ідеальних часток в розмірі 358 096,19 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі. При цьому суд взяв до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 та запропонований експертом варіант поділу домоволодіння, який є найдоцільнішим і передбачає мінімальні затрати для його реалізації.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року в частині виділення сторонам земельної ділянки площею 0,21 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, змінено викладено рішення суду в цій частині в такій редакції: «Залишити ОСОБА_1 в одноосібному користуванні частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі № 19 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 штриховкою у вигляді косої лінії синього кольору, яка включає в себе три частини земельної ділянки, площа яких становить S 7 = 93,20 кв. м, S 8 = 329,0 кв. м та S 9 = 24,0 кв. м, а ОСОБА_2 залишити в одноосібному користуванні частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі № 19 висновку експерта від 28 лютого 2018 року № 242/01-18 штриховкою у вигляді косої лінії зеленого кольору площею S 10 = 1 328,20 кв. м, і залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі № 19 висновку № 242/01-18 у вигляді ромбової штриховки коричневого кольору площею S 11 = 325,60 кв. м».
 
Змінюючи рішення місцевого суду в частині виділення сторонам земельної ділянки площею 0,21 га, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в рішенні не зазначено площі та кількості земельних ділянок, зокрема, що земельна ділянка, яку суд вирішив залишити ОСОБА_1 в одноосібному користуванні, включає в себе три частини земельної ділянки, площа яких становить S 7 = 93,20 кв. м, S 8 = 329,0 кв. м та S 9 = 24,0 кв. м, а земельна ділянка ОСОБА_2 , залишена їй в одноосібному користуванні, становить площу S 10 = 1 328,20 кв. м. Залишаючи в іншій частині рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив з того, що висновком експерта встановлено, що поділ досліджуваного житлового будинку та домоволодіння в цілому є можливим. Загалом експертом було розроблено два варіанти, один з яких передбачає розподіл житлового будинку по капітальній стіні, а інший - встановлення порядку користування житловим будинком. Вирішуючи зазначений спір, суд першої інстанції правильно взяв до уваги висновок експерта і запропонований ним варіант поділу домоволодіння під № 2 , а саме встановлення порядку користування житловим будинком, оскільки цей варіант є найдоцільнішим і передбачає мінімальні затрати для його реалізації, зокрема замурування тільки одного дверного прорізу.Крім того, позивач користується приміщеннями першого поверху з 1983 року, вона постійно проживає в будинку, який частково будувала разом з колишнім чоловіком ОСОБА_3 , тоді як приміщення другого поверху потребують значних ремонтних робіт і є непридатними для проживання. Також позивачу виповнилося 79 років, а тому доцільним є виділення їй приміщень саме на першому поверсі з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року іухвалити нове рішення відповідно до чинного законодавства.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 06 травня 2016 року визначено, що вона та ОСОБА_1 є співвласниками ідеальних часток в будинку та земельній ділянці, а тому ухвалюючи оскаржувані судові рішення, в результаті неправильного застосування положень частини четвертої статті 365 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суди безпідставно зменшили її ідеальну частку у спільному майні та незаконно вилучили в неї 34 кв. м загальної площі із 137 кв. м, що відповідає 71/100 ідеальних часток. Під час розгляду справи вона не погоджувалася з жодним із запропонованих експертом варіантів поділу спірного майна та наполягала на своєму варіанті, який безпідставно не був взятий судами до уваги. В оскаржуваних судових рішеннях суди не навели підстав, за якими дійшли висновку про необхідність збільшення ідеальної частки позивача та зменшення її частки.
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Свалявського районного суду Закарпатської області.
 
20 січня 2020 року справа № 306/1853/16-ц надійшла до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги).
 
Судами встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом від 07 травня 2009 року є його донька - ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу, проте в установленому законом порядку не зверталася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
 
Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 06 травня 2016 року, яке набрало законної сили, визнано факт належності на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 як подружжю станом на 28 липня 2009 року такого нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями і спорудами; земельних ділянок, розташованих за цією ж адресою, зокрема площею 0,21 га, призначеної для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, щодо якої на ім`я ОСОБА_3 29 серпня 1994 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК № 010-00034, та площею 0,61 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, щодо якої на ім`я ОСОБА_3 27 грудня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ЗК № 043016. Визнано за ОСОБА_1 право власності на: 29/100 ідеальних часток у житловому будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями і спорудами; 29/100 ідеальних часток у земельній ділянці площею 0,21 га, розташованій за цією ж адресою, призначеній для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства та 1/2 ідеальну частку в земельній ділянці площею 0,61 га, розташованій за вказаною адресою, призначеній для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
 
У вказаному будинку позивач проживає та зареєстрована з 1983 року.
 
Відповідачу ОСОБА_2 в порядку спадкування належить: 71/100 ідеальних часток в житловому будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями і спорудами; 71/100 ідеальних часток у земельній ділянці площею 0,21 га, розташованій за цією ж адресою, призначеній для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, щодо якої на ім`я ОСОБА_3 29 серпня 1994 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК № 010-00034, та 1/2 ідеальної частки в земельній ділянці площею 0,61 га, розташованій за вказаною адресою, призначеній для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, щодо якої на ім`я ОСОБА_3 27 грудня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ЗК № 043016.
 
Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції за клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою від 12 жовтня 2016 року призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив судовому експерту Колчар В. Д., яким 28 лютого 2018 року складено висновок № 242/01-18, відповідно до якого досліджуване нерухоме майно складається з таких об`єктів: житловий будинок під літ. «А»; вбиральня під літ. «Б»; господарська будівля під літ. «В»; погріб під літ. «Г»; навіс під літ. «Д»; сіновал під літ. «Е»; ворота з хвірткою під № № 1, 2; огорожі під № № 3-6; пергола (споруда для закріплення виноградних кущів) під № 7.
 
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2018 року поділ житлового будинку, надвірних будівель та споруд, а також земельної ділянки площею 0,21 га, призначеної для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, між співвласника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є можливим тільки з відступом від ідеальних часток. Загалом експертом розроблено два варіанти поділу житлового будинку, а саме: розподіл житлового будинку в поперечному напрямку по існуючій капітальній стіні та встановлення порядку користування житловим будинком.
 
Варіант № 1 розподілу житлового будинку та інших будівель і споруд з варіантом 1 розподілу земельної ділянки передбачає проходження лінії розподілу, яка розділятиме співвласників, по капітальній стіні, що розташована посередині будівлі в повздовжньому напрямку. Експертом зображено проходження лінії розподілу на поповерхових планах на План-схемах № № 4, 5, що додаються в Додатках 4, 5 до даного Висновку. За цим варіантом розподілу кожній із сторін передбачено виділити такі приміщення: 
- ОСОБА_1 : перший поверх (див. План-схему № 4-в Додатку 4 до даного висновку): прихожа під літ. «З» площею 14,2 кв. м; гардеробна під № 4 площею 1,8 кв. м; житлова кімната під № 5 площею 20,7 кв. м. Всього по першому поверсі: 36,7 кв. м. Другий поверх (див. План-схему № 5 в Додатку 5 до даного висновку): житлова кімната під № 10 площею 14,0 кв. м; гардеробна під № 11 площею 2,0 кв. м; житлова кімната під № 12 площею 20,7 кв. м. Всього по другому поверсі - 36,7 кв. м, а всього по будівлі -73,4 кв. м; 
- ОСОБА_2 : підвальний поверх (див. План-схему № 4 в Додатку 4 до даного висновку): підвал під літ. «І» площею 16,7 кв. м; підвал під літ. «II» площею 4,3 кв. м; котельня під літ. «III» площею 4,4 кв. м; підвал під літ. «IV» площею 2,9 кв. м; підвал під літ. «V» площею 7,4 кв. м; підвал під літ. «VI» площею 4,0 кв. м. Всього по підвальному поверсі - 39,7 кв. м. Перший поверх (див. План-схему №4 в Додатку 4 до даного висновку): коридор під № 1 площею 3,8 кв. м; сходова клітка під № 2 площею 8,0 кв. м; кухня під № 6 площею 19,1 кв. м; санвузол під № 7 площею 4,2 кв. м; комора під № 8 площею 4,6 кв. м. Всього по першому поверсі - 39,7 кв. м.Другий поверх (див. План-схему № 5 в Додатку 5 до даного висновку): сходова клітка під № 9 площею 7,9 кв. м; прихожа під № 13 площею 19,1 кв. м; комора під №  14 площею 4,5 кв. м; ванна під №  15 площею 5,0 кв. м; коридор під №  16 площею 3,7 кв. м. Всього по другому поверсі - 40,2 кв. м, а всього по будівлі - 119,6 кв. м.
 
При цьому експертом зазначено, що для реалізації зазначеного варіанту розподілу необхідно обов`язково провести ряд будівельно-монтажних робіт, а саме лінію розподілу передбачено встановити по існуючій капітальній стіні, що проходить посередині в повздовжньому напрямку. В цій стіні є влаштованими дверні прорізи, які необхідно замурувати, а саму стіну вивести за конструкцію даху. Таким чином, буде влаштована капітальна протипожежна стіна, яка розмежовуватиме два новоутворені будинки. Для додержання всіх нормативних вимог, зокрема для забезпечення сторін мінімально необхідними приміщеннями, є також необхідним провести певні перепланування та загально-будівельні роботи.
 
До варіанту № 1 розподілу житлового будинку та інших будівель і споруд експертом також розроблено і варіант розподілу земельної ділянки №  1 площею 0,21 га, який здійснено у відповідності до встановлених ідеальних часток, а саме: ОСОБА_1 : 29/100 х 2100,0 кв. м = 609,0 кв. м; ОСОБА_2 : 71/100 х 2100,0 кв. м = 1491,0 кв. м.
 
Також експертом розроблено і варіант № 2 встановлення порядку користування житловим будинком, який, на думку експерта, буде найдоцільнішим, оскільки кожна із сторін буде забезпечена усіма мінімально необхідними приміщеннями для проживання, буде мати відокремлені входи, сторони не матимуть приміщень у спільному користуванні, й при цьому затрати на переобладнання та перепланування в будинку будуть мінімальними.
 
Отже, розроблений експертом варіант розподілу передбачає, що на підвальному поверсі лінія розподілу буде проходити по капітальній стіні, що розділяє приміщення під № 1 з приміщеннями під літ. «V» та «V1». На першому поверсі лінія розподілу буде проходити по стіні, що розділяє приміщення під № 6 з приміщеннями під № № 1 та 2, далі з поворотом на 90 градусів лінія розподілу проходитиме в напрямку стіни, що розділяє приміщення під № 2 з приміщенням під № 3. На другому поверсі лінія розподілу буде відсутня, так як увесь другий поверх передбачено віддати в одноосібне користування ОСОБА_2 . Експертом зображено проходження лінії розподілу на поповерхових планах на План-схемах № № 14, 15, що додані в Додатках 14, 15 до висновку експерта. На цих План-схемах проходження лінії розподілу зображено червоною штрих пунктирною лінією, а відповідними кольорами позначено приміщення, що виділяються сторонам.
 
Таким чином, кожній із сторін експертом запропоновано виділити такі приміщення з існуючих:
- ОСОБА_1 : підвальний поверх (див. План-схему №  14 в додатку 14 до висновку): підвал під літ. «І» площею16,7 кв. м; підвал під літ. «ІІ» площею 4,3 кв. м; котельня під літ. «ІІІ» площею 4,4 кв. м. Всього по підвальному поверсі - 25,4 кв. м. Перший поверх: прихожа під № 3 площею 14,2 кв. м; гардеробна під № 4 площею 1,8 кв. м; житлова кімната під № 5 площею 20,7 кв. м; кухня під № 6 площею 19,1 кв. м; санвузол під № 7 площею 4,2 кв. м; комора під № 8 площею 4,6 кв. м. Всього по першому поверсі - 64,6 кв. м, а всього по будівлі - 90,0 кв. м;
- ОСОБА_2 : підвальний поверх (див. План-схему № 14 в додатку 14 до висновку): підвал під літ. «ІV» площею 2,9 кв. м; підвал під літ. «V» площею 7,4 кв. м; котельня під літ. «VІ» площею 4,0 кв. м. Всього по підвальному поверсі - 14,3 кв. м. Перший поверх: коридор під № 1 площею 3,8 кв. м; сходова клітка під № 2 площею 8,0 кв. м. Всього по першому поверсі - 11,8 кв. м. Другий поверх: сходова клітка під № 9 площею 7,9 кв. м; житлова кімната під № 10 площею 14,0 кв. м; гардеробна під № 11 площею 2,0 кв. м; житлова кімната під № 12 площею 20,7 кв. м; прихожа під № 13 площею 19,1 кв. м; комора під № 14 площею 4,5 кв. м; ванна під №  15 площею 5,0 кв. м; коридор під № 16 площею 3,7 кв. м. Всього по другому поверсі - 76,9 кв. м, а всього по будівлі - 103,0 кв. м.
 
Загальна площа житлового будинку під літ. «А» після встановлення порядку користування житловим будинком не зміниться і становитиме 193,0 кв. м, так як, на відміну від варіанту розподілу, в даному випадку не має потреби у встановленні нових перегородок, стін тощо.
 
У висновку зазначено, що встановлення порядку користування житловим будинком є можливим тільки із відступом від ідеальних часток, що пов`язано зі специфікою планування будинку. Відхилення передбачено компенсувати між сторонами шляхом проведення грошової компенсації. Також зазначено, що на відміну від варіанту розподілу житлового будинку, для реалізації встановленого порядку користування будинком необхідним є провести значно менше будівельно-монтажних робіт. Зокрема, в даному випадку необхідно замурувати тільки один дверний проріз на першому поверсі житлового будинку, який слугує для проходу з приміщення під № 1 у приміщення під № 6. Інші перепланування робити не потрібно.
 
Також експертом зазначено, що при такому варіанті встановлення порядку користування житловим будинком улаштувати відокремлені мережі для обох сторін буде значно легше, ніж при варіанті розподілу. Це пов`язано з тим, що в даному випадку існуючі інженерні мережі фактично припадатимуть на приміщення кожної із сторін, тоді як у варіанті розподілу всі мережі припадали винятково на сторону, яку передбачено було виділити в одноосібне користування ОСОБА_2 .
 
Згідно з варіантом № 2 розподілу земельної ділянки експертом запропоновано, що поділ земельної ділянки площею 0,21 га необхідно провести у відповідності до встановлених ідеальних часток. Враховуючи загальну площу земельної ділянки, а також розміри ідеальних часток, на кожного із співвласників повинна припадати така площа земельної ділянки: ОСОБА_1  - 29/100 х 2100,0 кв. м = 609,0 кв. м; ОСОБА_2  - 71/100 х 2100,0 кв. м = 1491,0 кв. м.
 
Вказаний варіант розподілу земельної ділянки експертом проведено таким чином, що кожна зі сторін матиме відокремлені частини земельної ділянки, однак для забезпечення доступу до них експертом передбачається частину земельної ділянки виділити у спільне користування. Окрім цього, на відміну від першого варіанту розподілу земельної ділянки, у спільному користуванні також передбачено залишити земельну ділянку під житловим будинком та на відстані не менше 1,0 м навколо нього. Таке пов`язано з тим, що кожній зі сторін для можливості обслуговування своєї частини будинку необхідно забезпечити доступ до всіх його зовнішніх стін. Також у спільному користуванні передбачено залишити внутрішній існуючій двір домоволодіння.
 
Отже, за таким варіантом розподілу ОСОБА_1 передбачено передати в одноосібне користування три частини земельної ділянки, площа яких становитиме: S 7 = 93,20 м, S 8 = 329 м та S 9 = 24 м. Ці частини земельної ділянки з`єднуватимуться між собою земельною ділянкою спільного користування (S 11). Також за таких умов поділу в одноосібне користування ОСОБА_1 буде передано частину огорожі під № 3 довжиною 34,16 м, частину огорожі під № 4 довжиною 34,41 м, частину перголи під № 7 довжиною 23,62 м. У свою чергу, ОСОБА_2 передбачено передати в одноосібне користування одну частину земельної ділянки, площа якої становитиме S 10 = 1 328,20 м, доступ до якої буде здійснюватися через земельну ділянку спільного користування. Також за таких умов поділу в одноосібне користування ОСОБА_2 буде передано частину огорожі під № 3 довжиною 22,68 м, огорожу під №  5 та частину перголи під № 7 довжиною 48,28 м. У спільне користування сторонам передбачено виділити частину земельної ділянки площею S 11 = 325,60 м, ворота з хвірткою під № № 1, 2, частину огорожі під № 3 довжиною 11,31 м, частину огорожі під № 4 довжиною 1,01 м та огорожу під № 6. Згідно з висновком експерта за варіантом, що передбачає встановлення порядку користування житловим будинком, матиме місце відхилення від ідеальних часток співвласників, а саме збільшиться частка ОСОБА_1 . Так, частка ОСОБА_1 за цим варіантом в грошовому еквіваленті становитиме 933 459,84 грн, тоді як її ідеальна частка в грошовому еквіваленті складає 575 363,65 грн. У такому разі ОСОБА_1 має здійснити виплату ОСОБА_2 компенсації в розмірі 358 096,19 грн. Зазначеним висновком також запропоновано поділ земельної ділянки площею 0,61 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме з проходженням лінії розподілу в повздовжньому напрямку. Площа, що виділяється співвласникам буде відповідати площі, яка належить їм у відповідності до ідеальних часток, і становитиме S 12 = S 13 = 3050 кв. м.
 
Предметом спору в цій справі є виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності.
 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
 
Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні спору.
 
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.
 
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 
 
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
 
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
 
Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
 
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
 
Таким чином, на відміну від поділу спільної часткової власності, за якого власність припиняється для всіх її учасників, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна право спільної часткової власності на це майно припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
 
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
 
Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
 
На відміну від виділу, у разі поділу майна (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх учасників.
 
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
 
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
 
Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо і усіх доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про поділ спірного домоволодіння відповідно до запропонованого експертом варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 242/01-18 від 28 лютого 2018 року, оскільки саме цей варіант є найдоцільнішим і передбачає мінімальні затрати для його реалізації. 
 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої (у незміненій після апеляційного перегляду частині) та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
 
Доводи заявника про безпідставне зменшення судами її частки у спільній частковій власності, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з варіантом № 2 висновку експерта має місце відхилення від ідеальних часток співвласників, тобто, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди виходили із запропонованого експертом варіанту поділу спірного майна. Також судами враховано й інші обставини, що мають значення для такого вирішення справи, зокрема, що позивач користується приміщеннями першого поверху з 1983 року, постійно проживає в будинку та частково його будувала разом з колишнім чоловіком ОСОБА_3 , тоді як приміщення другого поверху потребують значних ремонтних робіт, позивач є людиною похилого віку, їй виповнилося 79 років, тому доцільним є виділення їй приміщень саме на першому поверсі, при цьому відповідач ОСОБА_2 у спірному житловому будинку не проживає.
 
Не погоджуючись із запропонованим експертом варіантом поділу спірного житлового будинку, відповідач не просила суд призначити додаткову чи повторну експертизу.
 
Інші наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій таза своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлення нових обставин справи, що за приписами статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Верховний Суд перевірив у межах касаційної скарги правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і не знайшов підстав для виходу за ці межі.
 
Європейський Суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
 
Обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суди дотрималися принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін. 
 
Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
 
Оскаржувані судові рішення суду першої інстанції (у незміненій після апеляційного перегляду частині) та апеляційного суду відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко