Справа № 462/2522/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. Провадження № 22-ц/811/44/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова  від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених їй з відповідача  ОСОБА_1 за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.04.2017,визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 43526,30 грн. 
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.04.2017 присуджено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 28.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття, однак, враховуючи індекс інфляції, споживчі ціни, зазначена сума стягуваних аліментів є недостатньою для повноцінного утримання та забезпечення дитини. Відповідач, який є батьком дитини, добровільно, окрім присуджених судом аліментів, дитині не допомагає, аліменти сплачує нерегулярно, не бере участі у додаткових витратах, крім цього приховує дійсний розмір своїх доходів.
Також просила стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання доньки: витрати на лікування, ремонт в кімнаті дитини, заняття гімнастикою та участь у змаганнях, загальні витрати на дитину (одяг, школа), оплату комунальних послуг, придбання побутової техніки у кредит, відпочинок. 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова  від 30 листопада 2020 рокупозов ОСОБА_2 задоволено частково.
Ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнення аліментів розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 24 523 гривні 07 копійок.
Стягнуто із ОСОБА_1 , в дохід держави 473 гривні 71 копійок судового збору.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що у нього відбулися вагомі зміни в сімейному житті, він перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому має малолітнього сина. Він не працює, власного житла не має, дружина перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку. Зазначені обставини негативно впливають на його здатність сплачувати аліменти в установленому судом розмірі.
Звертає увагу, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 (справа №205/4622/16-ц) до додаткових витрат на дитину не відносяться витрати одного з батьків на відвідування дитиною спортивної секції чи гуртка, придбання канцелярських товарів, літній відпочинок дитини, не узгоджений з другим з батьків. Зазначає, що хоча його донька ОСОБА_3 і займається художньою гімнастикою, проте відвідування цієї секції донькою є добровільним волевиявленням позивача і не є обов`язковим для їхньої доньки, аналогічно як і облаштування кімнати доньки, яке не було узгодженим та обговореним з апелянтом, а тому зазначені витрати не можна розцінювати як додаткові витрати на дитину. 
Посилається на те, що витрати на придбання канцелярських товарів, одягу та взуття входять до складу аліментних платежів, які він сплачує щомісячно та своєчасно.
Також зазначає, що дійсно давав, зареєстровану нотаріально, заяву-згоду на виїзд за кордон своєї доньки тривалістю на три роки у супроводі матері, яку позивач попросила у нього про всяк випадок і яку апелянт надав не бажаючи обмежувати пересування доньки, однак, про те, що донька з позивачкою поїдуть закордон на відпочинок його не було повідомлено та узгоджено з ним, тому це також є добровільним волевиявленням позивача та не відноситься до додаткових витрат на дитину.
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача (а.с. 213), в якому просить суд врахувати що зміна сімейного стану, а саме – народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Звертає увагу, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. На думку позивачки, сплата аліментів відповідачем, який є працездатним, має вищу освіту, не є надмірним тягарем.
Стверджує, що на всі її прохання до відповідача про понесення додаткових витрат на доньку, відповідач реагує вкрай негативно, не цікавиться розвитком доньки, бачиться з нею рідко. 
Зазначає, що донька постійно відвідує секцію художньої гімнастики, бере участь у змаганнях, здобуває призові місця, що свідчить про наявність у дитини здібностей, на які потрібні додаткові витрати. Вказує, що вона щороку самотужки несе всі витрати пов`язані з навчанням доньки у школі, а також власним коштом купує доньці все необхідне спортивне спорядження для гімнастики, включно з костюмами. Докази понесення зазначених витрат містяться в матеріалах справи.
Стверджує, що відповідач допускає заборгованість зі сплати аліментів, присуджених судом та не сплачує їх своєчасно.
Щодо витрат на літній відпочинок, позивачка зазначає, що лише після її неодноразових прохань та нагадувань, відповідач надав нотаріальну згоду на виїзд доньки закордон. Послуги нотаріуса позивачка оплатила власним коштом. Відповідач самостійно не виявляє бажання організувати для дитини відпочинок, не брав участі у придбанні квитків, оплаті проживання, харчування, дозвілля дитини в період перебування на відпочинку. Стверджує, що він точно знав країну поїздки, період поїздки і підписана ним згода є прямим цьому підтвердженням.
Просить суд врахувати висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №201/15248/16-ц, у яких касаційний суд вказав, що згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Установлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.05.2015 шлюб між сторонами розірвано, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ухвалено стягувати аліменти на утримання доньки у розмірі 310,00 грн (а.с.10).
ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю у квартирі АДРЕСА_1 . Також у квартирі зареєстровані 6 інших осіб (довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки, видана ЛКП «Сигнівка» від 17.02.2020 (а.с.102).
ОСОБА_1 , 1987 року народження, зареєстрований та проживає в с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області, не працює. Його дружина ОСОБА_6 не працює з 16.09.2015, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-х років – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с 181, 182).
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результат інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Також, згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку з утримання дитини.
Колегія враховує, що на утриманні відповідача знаходиться син він іншого шлюбу ОСОБА_7 та дружина, яка на даний час перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при цьому також враховує, що відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, як батько, зобов`язаний матеріально утримувати своїх дітей, забезпечивши їх мінімально необхідними благами, які потрібні для їх життя та виховання, у зв`язку із чим обґрунтовано визначив розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Ці положення стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні (Постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №201/15248/16-ц).
Наявність таких обставин має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Заняття дитиною художньою гімнастикою пов`язано із забезпеченням можливості всестороннього розвитку дитини і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Отже, витрати на придбання щомісячного абонементу та спеціального спорядження для спортивних тренувань також не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, тому не можуть бути враховані при визначенні понесених додаткових витрат на утримання дитини.
Позивач самостійно, на власний розсуд, обрала заклад, у якому донька тренується, здійснила ремонт кімнати та визначила місце відпочинку, тому районний суд, задовольняючи позов у цій частині, дійшов помилкового висновку, що понесені позивачем витрати відносяться до додаткових витрат в силу положень статті 185 СК України. При цьому суд, на підставі належним чином оцінених доказів та з урахуванням обумовленою з лікарем необхідністю лікування, стягнув 4 500 грн на лікування та 350 грн на лабораторні аналізи, тому вказана сума обґрунтована та відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами. Інші витрати, понесені позивачкою на утримання дитини, не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України, тому позовні вимоги в цій частині позову є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року змінити в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 24 523 гривні 07 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 850 гривень.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:09.06.2021

Головуючий 

Судді