ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 212/2214/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
розглянувши в порядку 
письмового провадження
в м. Дніпро апеляційну скаргу                      ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року (головуючий суддя - Тулянцева І.В.) в адміністративній справі

за позовом                                                    ОСОБА_1 

до                                                             Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

про                                                             визнання протиправною постанови,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - Відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко В.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №61468465 від 04.03.2020 року з примусового виконання постанови серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року виданою УПП в місті Кривий Ріг про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що з огляду на те, що оскаржувана постанова винесена 04.03.2020 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання вже сплинули, тому постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням чинного законодавства. Державний виконавець Шевченко В.М., отримавши постанову серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року, повинна була відмовити у відкритті виконавчого провадження, повернувши виконавчий документ стягувачу, проте не дотримуючись вимог законодавства здійснила протиправні процесуальні дії, а саме, 04.03.2020 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61468465, 17.04.2020 року винесла постанову про арешт коштів боржника, 27.04.2020 року винесла постанову про розшук майна боржника, а також постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено (а.с.99-106).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Вікторією Михайлівною було протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року ВП №61468465 з примусового виконання постанови серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн. В той же час суд зазначив, що Позивачем у позові не було поставлено питання щодо скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року ВП №61468465, у зв`язку із чим, суд вважає, що ним обрано неналежний спосіб захисту у спірних відносинах.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а також скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2020 року ВП №61468465.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що на час звернення з адміністративним позовом до суду виконавче провадження вже було закрите та виконано в повному обсязі, про що зазначалось в самому позові, тому скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не призведе до настання реальних юридичних наслідків, а визнання дій протиправними без скасування постанови, належним та вибраний спосіб захисту своїх прав Позивачем.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що 28.10.2018 року лейтенантом поліції першої роти першого батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Раліш О.В. винесено постанову серії ЕАВ №697969 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ч. 2 ст. 122 КУпАП), зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на ОСОБА_1 .
Вказану постанову оскаржено Позивачем до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2018 року у справі №212/8723/18 залишено рішення суб`єкта владних повноважень - інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Раліш Олександра Вікторовича без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти батальйону 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції Раліш Олександра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.
Також, судом встановлено, що Позивачем оскаржено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2018 року до Третього апеляційного адміністративного суду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2018 року у справі №212/8723/18(2-а/212/160/18) - без змін.
04.03.2020 року до Покровського відділу державної виконавчої служби у м. Кривий Ріг Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 14.05.2019 року №3080ам/41/19/1/02-2019 про прийняття постанови серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу для примусового виконання у порядку статті 308 КУпАП.
Так, 04.03.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко В.М. розглянувши заяву про примусове виконання на підставі постанови Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року про стягнення адміністративного штрафу, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в порядку примусового виконання постанови серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року та стягнення штрафу у розмірі 850 грн., якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Також, 04.03.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко В.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Доказів направлення на адресу Позивача постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року № ВП 61468465 рекомендованою поштою, Відповідачем до суду не надано.
17.04.2020 року державним виконавцем Шевченко В.М. винесено постанову про арешт коштів боржника. Постановою державного виконавця від 27.04.2020 року арешт з коштів боржника ( ОСОБА_1 ), що знаходяться на зарплатному рахунку в АТ КБ «Приватбанк» знято. Також 27.04.2020 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника від 27.04.2020 року.
В ході розгляду справи, судом встановлено, що 30.04.2020 року Позивачем згідно квитанції №1946-6037-3466-0061 сплачено борг у виконавчому провадженні №61468465 на суму 1 108,35 грн. до Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області.
Також, судом з`ясовано, що державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко В.М. 04.05.2020 року винесено постанову про припинення розшуку майна боржника та постанову про зняття арешту з коштів.
05.05.2020 року начальником Покровського відділу державної виконавчої служби Тіщенком Є.В. видано розпорядження №61468465 про розподіл коштів.
05.05.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко В.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач пов`язує порушення своїх прав з діями Відповідача щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61468465 від 04.03.2020 року, у зв`язку із чим звернувся до суду із позовом.
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 1 статті 4 Закону № 1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Частиною 1, 2 статті 12 Закону 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
В ході розгляду справи судом було встановлено, що у зв`язку із оскарженням Позивачем постанови інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Раліш Олександра Вікторовича серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року в судовому порядку, постанова набрала законної сили 28.02.2019 року, тому строк її пред`явлення до примусового виконання до виконавчої служби починався з 01.03.2019 року.
Статтею 5 Закону 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5).
Так, п. 6 Розділу 1 Інструкції № 512/5 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону виконавець враховує таке:
повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;
ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім`я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері;
відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду (п. 2 Розділу 3 Інструкції № 512/5).
Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа (п. 4 Розділу 3 Інструкції № 512/5).
Системний аналіз наведених правових норм надає суду право зробити висновки про те, що державний виконавець у разі надходження до нього заяви стягувача про примусове виконання рішення та виконавчого документа, який відповідає вимогам закону, виносить не пізніше наступного робочого дня постанову про відкриття виконавчого провадження. Між тим, у разі, якщо виконавчий документ подано із порушенням строку пред`явлення до примусового виконання, такий документ повертається стягувачу без виконання.
В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.03.2020 року до Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 14.05.2019 року №3080ам/41/19/1/02-2019 про прийняття постанови серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року для примусового виконання у порядку статті 308 КУпАП.
Матеріалами справи також підтверджено, що строк пред`явлення виконавчого документу - постанови серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року, сплив 01.06.2019 року.
З матеріалів виконавчого провадження ВП №61468465 вбачається, що 04.03.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Вікторією Михайлівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - постанова серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року, не зважаючи на те, що строк пред`явлення виконавчого документу сплив 01.06.2019 року.
Також судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження ВП №61468465 не містять будь-яких відомостей про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання переривався, у зв`язку із чим знову був прийнятий виконавчою службою до виконання.
За таких обставин, державним виконавцем при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом постанова серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року, не було дотримано вимог ч. 4 ст.4 Закону №1404-VIII та безпідставно не було повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
З урахуванням наведеного, державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Вікторією Михайлівною було протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року ВП №61468465 з примусового виконання постанови серії ЕАВ №697969 від 28.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що правові наслідки для Позивача має саме постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року ВП №61468465, як рішення, у зв`язку із прийняттям якого Відповідачем здійснювались виконавчі дії з примусового виконання постанови про стягнення з Позивача штрафу.
Проте Позивачем у позові не було поставлено питання щодо скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року ВП №61468465, у зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ним обрано неналежний спосіб захисту у спірних відносинах.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
При цьому згідно частини 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
В ході розгляді справи у Позивача були відсутніми перешкоди в обранні належного способу захисту порушеного права, оскільки останньому надано процесуальну можливість на свій розсуд розпоряджатись своїми вимогами, в тому числі шляхом зміни предмету позову, якою останній не скористався.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 05 жовтня 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі №212/2214/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов