ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2935/20                                                  Суддя першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Губської Л.В., Епель О.В.,
при секретарі                     - Закревській І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Міністерства юстиції України до Політичної партії «Браво» про анулювання реєстраційного свідоцтва, -

ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2020 року Міністерство юстиції України (далі - Позивач, Мін`юст України) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Політичної партії «Русичи», яка у подальшому змінила найменування на Політична партія «Браво» (далі - Відповідач, ПП «Русичи», ПП «Браво») про анулювання реєстраційного свідоцтва ПП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07.05.2008 року №149-п.п.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що хоча станом на дату звернення до суду із цим позовом надані Центральною виборчою комісією відомості щодо невисування Відповідачем кандидатів на вибори Президента України та народних депутатів України станом на 31.01.2020 року були актуальними, однак оскільки на момент ухвалення рішення встановлено факт участі ПП «Браво» у проміжних виборах народного депутата України у грудні 2020 року, то відсутні передбачені ст. 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» підстави для задоволення позову.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд здійснив невірне тлумачення положень ст. 24 Закону України «Про політичні партії в Україні», залишивши поза увагою, що невисування кандидатів на вибори Президента України та народних депутатів України протягом десяти років є підставою для припинення діяльності політичної партії безвідносно до того, чи мала місце реєстрація кандидатів після спливу цього строку. Окремо звертає увагу, що суд безпідставно врахував в якості доказу участі ПП «Браво» у виборах народних депутатів України постанову Центральної виборчої комісії від 05.02.2021 року №41 про відмову у реєстрації кандидата від цієї партії на виборах народних депутатів України, оскільки участь партії у виборчому процесі можлива лише за умови реєстрації кандидата. Крім іншого, наголошує на пропуску Відповідачем строку подачі відзиву на позов, що унеможливлювало його врахування судом взагалі, а також безпідставному розгляді цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.06.2021 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Браво» просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, Мін`юстом України було пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом, по-друге, за умови надання доказів висування партією кандидата на виборах народних депутатів України у 2014 році та у лютому 2021 року відсутні підстави стверджувати про порушення Відповідачем вимог ст. 24 Закону України «Про політичні партії в Україні», по-третє, в аналогічних справах за аналогічних обставин Міністерство юстиції України просило залишити свої позови без розгляду, що свідчить про нерівне ставлення Позивача до тієї чи іншої партії.
У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просили суд її вимоги задовольнити повністю.
Представники Відповідача наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПП «Русичи» зареєстрована Мін`юстом України (свідоцтво №149-п.п. від 07.05.2008 року), що підтверджується копією реєстру політичних партії (а.с. 68-71).
Діяльність Відповідача здійснюється на підставі Статуту Політичної партії « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженому Установчим з`їздом Політичної партії «Київська Русь» 28.10.2007 року (а.с. 78-99), Протоколом від 28.10.2006 року (61-66). 
Матеріали справи свідчать, що з метою перевірки дотримання вимог статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» 15.01.2020 року Мін`юстом України направлено лист № 405/00019.4.1/6-20 до Центральної виборчої комісії для отримання інформації щодо висування Політичною партією « ІНФОРМАЦІЯ_2 » кандидатів на участь у виборах народних депутатів України та на виборах Президента України протягом останніх 10 років (а.с. 72-73).
У свою чергу листом № 21-41-211 від 31.01.2020 року Центральною виборчою комісією надано інформацію стосовно партій, які висували та подавали до комісії документи щодо реєстрації кандидатів на пост Президента України на виборах Президента України (чергових, позачергових) протягом 2010-2019 років та кандидатів у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному та одномандатних виборчих округах на виборах народних депутатів України (чергових, позачергових, повторних, проміжних) протягом 2005-2019 років (а.с. 75-91).
Із змісту вказаного листа випливає, що у ньому відсутня інформація щодо висування кандидатів від ПП «Русичи» на вищевказаних виборах за останні 10 років, тобто з січня 2010 року до моменту подання даного позову у 2020 році.
Крім іншого, судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення З`їзду ПП «Русичи» від 29.11.2020 року найменування партії змінено на «Браво» (а.с. 125).
Пунктом 1.2 Статуту ПП «Браво» передбачено, що партія провадить свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України «Про політичні партії в Україні», а також інших законів України та згідно з Програмою Партії, цим Статутом та нормативними (внутрішніми) документами (положеннями, регламентами, тощо), прийнятими вищими керівними органами Партії.
Згідно п. 8.4 Статуту припинення Партії може бути здійснено за рішенням З`їзду Партії (не менше ѕ голосів делегатів, присутніх на З`їзді) або за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством.
При цьому, рішенням позачергового З`їзду ПП «Браво» від 01.02.2021 року висунуто кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №87 на проміжних виборах народного депутата України 28.03.2021 року члена Партії ОСОБА_2 (а.с. 209).
Постановою Центральної виборчої комісії від 05.02.2021 року №41 відмовлено у реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №87 на проміжних виборах народного депутата України 28.03.2021 року (а.с. 212).
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 18, 23, 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» (далі - Закон), ст. ст. 2, 17 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» (далі - Закон про ЦВК), прийшов до висновку, що хоча матеріалами справи не спростовуються доводи Позивача про недотримання Відповідачем вимог ст. 24 Закону в частині участі у виборах протягом останніх 10 років на момент звернення до суду, однак документальне підтвердження висування ПП «Браво» кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №87 на проміжних виборах народного депутата України 28.03.2021 року свідчить, що на час ухвалення судового рішення щодо Відповідача відсутні передбачені ст. 24 Закону передумови для анулювання реєстраційного свідоцтва.
Однак колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися з огляду на таке.
Відповідно до статті 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Політичні партії в Україні сприяють формуванню і вираженню політичної волі громадян, беруть участь у виборах. Членами політичних партій можуть бути лише громадяни України. Обмеження щодо членства у політичних партіях встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.
Громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.
Ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об`єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій.
Усі об`єднання громадян рівні перед законом.
Положеннями статті 1 Закону України «Про політичні партії в Україні» регламентовано, що право громадян на свободу об`єднання у політичні партії для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів визначається і гарантується Конституцією України. Встановлення обмежень цього права допускається відповідно до Конституції України в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей, а також в інших випадках, передбачених Конституцією України.
Ніхто не може бути примушений до вступу в політичну партію або обмежений у праві добровільного виходу з політичної партії.
Належність чи неналежність до політичної партії не може бути підставою для обмеження прав і свобод або для надання державою будь-яких пільг і переваг.
Обмеження щодо членства у політичних партіях встановлюються виключно Конституцією та законами України.
Приписи статті 2 Закону визначають політичну партію як зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.
Політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку (ч. 1 ст. 3 Закону).
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону втручання з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб у створення і внутрішню діяльність політичних партій та їх структурних утворень забороняється, за винятком випадків, передбачених цим Законом.
За правилами ч. 1 ст. 23 Закону політичні партії припиняють свою діяльність шляхом реорганізації чи ліквідації (саморозпуску) або в разі заборони її діяльності чи анулювання реєстрації в порядку, встановленому цим та іншими законами України.
Отже, законодавцем визначено чотири способи припинення діяльності політичних партій: 1) реорганізація; 2) ліквідація (саморозпуск); 3) заборона діяльності; 4) анулювання реєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку звернення до суду із цим позовом було зумовлено необхідністю анулювання реєстрації політичної партії у зв`язку з недотриманням останньою вимог ч. 1 ст. 24 Закону. У межах спірних правовідносин не йде мова про заборону діяльності політичної партії за позовом уповноваженого державного органу, у зв`язку з чим посилання Відповідача на порушення Позивачем основоположних принципів міжнародного та національного законодавства щодо забезпечення політичних прав громадян колегія суддів вважає помилковим.
Частиною першою статті 24 Закону передбачено, що у разі невиконання політичною партією вимоги частини сьомої статті 11 цього Закону, виявлення протягом трьох років з дня реєстрації політичної партії недостовірних відомостей у поданих на реєстрацію документах, невисування політичною партією своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років орган, який зареєстрував політичну партію, має звернутися до суду з поданням про анулювання реєстраційного свідоцтва. Інші підстави для анулювання реєстраційного свідоцтва не допускаються.
Отже, підстави для анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії є вичерпними. І до них законодавцем віднесено, зокрема, невисування політичною партією своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ПП «Русичи» у період з 2010 року по 2019 рік включно і до моменту звернення до суду із вказаним позовом не було висунуто своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України. 
Твердження ПП «Браво» про те, що нею згідно рішення З`їзду Партії від 28.08.2014 року №1 було висунуто кандидатом у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України по 213 округу 26.10.2014 року члена Партії ОСОБА_3 колегією суддів оцінюється критично, оскільки згідно наданих Центральною виборчою комісією відомостей відповідна інформація в останньої відсутня.
Крім іншого, колегія суддів наголошує, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів висування ПП «Русичи» кандидата у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України по 213 округу 26.10.2014 року з огляду на таке.
Так, наданий Відповідачем протокол З`їзду партії «Русичи» від 28.08.2014 року №1 (т. 1 а.с. 126), в якому зазначено, що 13-ма її делегатами вирішено висунути ОСОБА_3 кандидатом у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України по 213-му округу 26.10.2014 року, до таких доказів не належить, оскільки з його змісту неможливо встановити, хто саме з делегатів партії був присутнім на цьому З`їзді, яким чином та в який спосіб приймалося відповідне рішення і якими саме делегатами партії вирішено висунути ОСОБА_3 кандидатом в народні депутати.
Більше того, Відповідачем не було надано будь-яких документів, які б підтверджували завчасне оприлюднення інформації про проведення вказаного З`їзду партії, наприклад у ЗМІ, мережі інтернет чи іншим чином, доведення її до відома членів такої партії, як і не підтверджено факт оприлюднення партією рішення, зазначеного у протоколі, на який посилається ПП «Браво».
При цьому, зазначаючи про відсутність у розпорядженні Відповідача указаних документів, його представники у судовому засіданні наголошували, що термін їх зберігання становить п`ять років. Разом з тим, на запитання суду щодо походження протоколу З`їзду партії «Русичи» від 28.08.2014 року №1, який, за твердженням ПП «Браво», має також зберігатися п`ять років, представники Відповідача зазначили, що він був виявлений у «папці, в якій зберігається документація партії».
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, Відповідачем не доведено, що партією дійсно фактично було проведено З`їзд, про який він зазначає у своїй скарзі, і що на такому З`їзді дійсно було висунуто кандидата у народні депутати України.
У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.04.2021 року у справі № 640/2968/20, установлений законом десятирічний термін для політичної партії хоча б один раз взяти участь у висуванні своїх кандидатів по виборах Президента України та народних депутатів України сплинув у 2019 році.
Таким чином, як випливає із змісту згаданого вище рішення суду касаційної інстанції, прийняття ПП «Браво» 01.02.2021 року рішення про висування ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №87 на проміжних виборах народного депутата України 28.03.2021 року відбулося поза межами десятирічного терміну і жодним чином не впливає на застосування статті 24 Закону до спірних правовідносин.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону державний контроль за діяльністю політичних партій здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, за додержанням політичною партією вимог Конституції та законів України, а також статуту політичної партії, крім випадків, коли здійснення такого контролю законом віднесено до повноважень інших органів державної влади.
Згідно Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228 (далі - Положення №228) Мін`юст України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
У свою чергу, із змісту пп. 83-15 п. 4 указаного Положення випливає, що Мін`юст України відповідно до покладених на нього завдань, здійснює контроль за додержанням політичною партією вимог Конституції та законів України, а також статуту політичної партії, вживає визначених законом заходів у разі порушення політичними партіями Конституції та законів України, звертається до суду з позовом та бере участь у справі про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії або про заборону політичної партії.
Окремо судова колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об`єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів.
Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття не перешкоджає запровадженню законних обмежень на здійснення цих прав особами, що входять до складу збройних сил, поліції чи адміністративних органів держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах щодо заборони чи розпуску політичної партії (зокрема, United Communist Party of Turkey v. Turkey, App. 19392/92; Yazar et al v. Turkey, Apps. 22723/93, 22724/93, 22725/93; Partidul Comunistilor (Nepeceristi) and Ungureanu v. Romania, Refah Partisi (The Welfare Party) and Others v. Turkey, Apps. 41340/98, 41342/98, 41343/98, 41344/98, KPD v. Germany, App. № 250) застосовує трискладовий тест, щоб визначити, чи втручання (1) було передбачене законом; (2) переслідувало законну мету (інакше кажучи, встановлено для захисту правомірного інтересу); і (3) було необхідним у демократичному суспільстві.
Отже, необхідність застосування згаданого трискладового тесту передбачається щодо випадків заборони чи розпуску політичної партії (ст. ст. 21, 23 Закону). У свою чергу, предметом цього спору є анулювання реєстрації політичної партії (ст. 24 Закону), що унеможливлює твердження про те, що у цій справі має місце заборона чи розпуск політичної партії. Суд вважає за необхідне акцентувати увагу, що спірні правовідносини виникли з приводу реалізації уповноваженим національним суб`єктом владних повноважень своїх владно-управлінських функцій з приводу контролю за додержанням політичною партією вимог Конституції та законів України, зокрема, щодо закріплених у національному законодавстві умов чинності реєстрації політичної партії.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що у пункті 86 Положення про правове регулювання діяльності політичних партій, прийнятої на засіданні Венеціанської комісії 15-16 жовтня 2010 року, вказано, що після того, як партія, яка була зареєстрована та ця реєстрація затверджена, вимоги до збереження за нею відповідного правового статусу мають бути мінімальними. Разом з тим, вимоги для того, щоб продовжувати користуватися низкою переваг, які надаються державою партіям, зокрема, державне фінансування чи право висування кандидатів на виборах, можуть бути більш високими у порівнянні з тими, що висуваються просто до збереження статусу зареєстрованої політичної партії. У свою чергу, позбавлення статусу зареєстрованої організації, на противагу втраті державних виплат у зв`язку з ненаданням фінансової чи іншої звітності, що вимагається, повинно мати обмежене коло випадків порушення закону і здійснюється у відповідності до чітко прописаною процедурою. Поряд з приписами про втрату партією свого статусу зареєстрованої організації, у законодавстві має бути чітко викладених порядок відновлення реєстрації та вимоги, які для цього висуваються.
На переконання суду апеляційної інстанції, нормами національного законодавства передбачено можливість відновлення такої реєстрації.
Так, порядок створення політичної партії визначено у статті 10 Закону, правила її реєстрації - у статті 11, а процедура державної реєстрації - у статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» з урахуванням частини 1 статті 36 указаного Закону, якою визначено розмір адміністративного збору за державну реєстрацію політичної партії. Відтак, нормативна регламентація правил реєстрації політичної партії чинним законодавством передбачена.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідність ПП «Русичи» (у подальшому - ПП «Браво») вимогам ч. 1 ст. 24 Закону щодо невисування своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років є підставою для анулювання реєстрації політичної партії, що помилково не було враховано судом першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що указана норма Закону є чинною, неконституційною не визнавалася, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
До того ж рішенням Конституційного Суду України від 12.06.2007 року №2-рп/2007 було визнано конституційним (таким, що відповідає Конституції України) положення Закону України «Про політичні партії в Україні» в частині підстав анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, які наразі залишилися незмінними.
Крім того, судовою колегією враховується, що, починаючи з 01.01.2016 року у зв`язку із набранням чинності положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 26.11.2015 року № 835-VIII із статті 11 Закону виключені положення частини одинадцятої, якою було передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, після реєстрації видає політичній партії, обласній, міській, районній організації партії або іншим структурним утворенням, передбаченим статутом партії, реєстраційне свідоцтво встановленого Кабінетом Міністрів України зразка.
Указаним Законом № 835-VIII були внесені зміни й до статті 24 Закону, у тому числі й щодо її назви, яку змінено з «Анулювання реєстраційного свідоцтва» на «Анулювання реєстрації». Відтак, передбачений статтею 24 Закону порядок анулювання реєстрації політичної партії на момент звернення Мін`юсту України до суду із вказаним позовом передбачав необхідність формулювання позовних вимог саме шляхом анулювання реєстраційного свідоцтва.
Разом з тим, частини 2 та 3 цієї правової норми містять положення про прийняття судом рішення про анулювання реєстрації політичної партії, що на переконання суду апеляційної інстанції, у випадку встановлення існування передбачених ч. 1 ст. 24 Закону передумов для анулювання реєстрації партіє є підставою для постановлення саме такого рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що розгляд цієї справи здійснювався Окружним адміністративним судом міста Києва у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням вимог ст. 262 КАС України. При цьому посилання Апелянта на те, що ця справа має важливе суспільне значення судовою колегією оцінюється критично, оскільки відповідні доводи про значний суспільний інтерес, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.
Аналогічна позиція щодо схожих правовідносин висловлена Верховним Судом в ухвалі від 29.03.2021 року у справі №640/2917/20.
Доводи Мін`юсту України про те, що судом першої інстанції безпідставно при вирішенні спору було враховано відзив ПП «Браво» на позовну заяву, який подано поза межами встановлених в ухвалі від 13.02.2020 року строку, судова колегія вважає помилковими.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що у пункті 6 відзиву на позовну заяву ПП «Браво» наводить обґрунтування неможливості його своєчасного подання, посилаючись на відсутність офісу партії за юридичною адресою та неотримання поданого Мін`юстом України позову. Крім того, матеріали справи свідчать, що відзив на позовну заяву було подано Відповідачем лише після ознайомлення з матеріалами справи у листопаді 2020 року (т. 1 а.с. 109), що, з урахуванням наведених обставин у сукупності вказує на існування у суду першої інстанції правових підстав для врахування поданого ПП «Браво» відзиву при розгляді справи.
З приводу аргументів Відповідача про те, що указаний позов подано Позивачем з порушенням встановленого КАС України тримісячного строку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що указаний позов подано Мін`юстом України 07.02.2020 року після отримання останнім 31.01.2020 року листа ЦВК від 31.01.2020 року №21-41-211, тобто у межах встановленого абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України тримісячного строку з моменту виникнення підстав для звернення до суду з таким позовом.
Щодо заявленого представником Мін`юсту України клопотання про постановлення окремої ухвали колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 9 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Указані норми свідчать, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
Суд касаційної інстанції зауважує, що адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу. Разом з тим, оскільки у ході апеляційного перегляду оскаржуваного у цій справі рішення суду не встановлено обставин, які б вказували на порушення законодавства, що містить ознаки кримінального правопорушення, то правові підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.
Аналогічна за змістом позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.01.2021 року у справі № 560/3102/20.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, залишивши поза увагою особливості правового регулювання строків спірних правовідносин та помилково врахувавши обставини, які мали місце поза межами передбаченого ч. 1 ст. 24 Закону десятирічного періоду. У зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню із прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення невірно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Анулювати реєстрацію Політичної партії «Браво» (07400, Київська обл., Броварський р-н., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, код ЄДРПОУ 36087987).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Л.В. Губська

                                                                                                    О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 16» червня 2021 року.