Єдиний унікальний номер судової справи: 490/9360/20
Провадження № 22-з/812/60/21
Додаткова постанова
іменем України
26 квітня 2021 року                                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі:
головуючого – Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Кушнірової Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Данилової Катерини Юріївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське кабельне телебачення» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, - 

встановив:
29 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське кабельне телебачення» (далі - ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» або Товариство) про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними накази директора ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» №19 від 23 жовтня 2020 року та №20 від 29 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Скасовано наказ директора ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» № 20 від 29 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Стягнуто з Товариства на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7711 грн. 20 коп.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2021 року - без змін.
14 квітня 2021 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення з доказами понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування заяви представник зазначала, що під час апеляційного розгляду справи у судовому засіданні нею було зроблено заяву про відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції. У зв`язку з тим протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення адвокатом надано докази понесених судових витрат, які складаються з витрат на складання та подання відзиву на апеляційну скаргу та участі адвоката в судовому засіданні.
Дослідивши зміст заяви представника позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Данилова К.Ю. на підставі ордеру Серії ВЕ №1034831, договору про надання правової допомоги №09/12 від 09 грудня 2020 року та додаткового договору №2 до нього від 10 березня 2021 року. 
Представник позивача до закінчення судових дебатів у справі та протягом п`яти днів після ухвалення постанови апеляційного суду зробила відповідну заяву та надала копію додаткового договору № 2 від 10 березня 2021 року, копію акту надання послуг від 13 квітня 2021 року, копії квитанцій №55243630 та №55243631 від 07 квітня 2021 року на суму 4000 грн. та 50 грн. відповідно, № ПН 2887 та №ПН 2887Р від 13 квітня 2021 року на суму 800 грн. та 10 грн. 
Вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, колегія суддів враховує, що під час апеляційного перегляду справи позиція позивача не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатом. При цьому, зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу фактично узгоджується зі змістом позову.
Правова позиція позивача викладена у відзиві на апеляційну скаргу вже була сформована до апеляційного розгляду справи.
При цьому колегія суддів враховує, що тривалість судового засідання суду апеляційної інстанції яке відбулося 12 квітня 2021 складає 01 год. 06 хв. (з 13:42 год. до 14:48 год.), що підтверджується протоколом вказаного судового засідання.
Отже, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених  представником ОСОБА_1 – адвокатом Даниловою К.Ю. витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 4850 грн., не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.
Ураховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати фізичної особи ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції підлягають задоволенню частково у сумі 2000 грн., які належить стягнути з ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» на користь позивача.
При цьому, колегія суддів не враховує витрати позивача за квитанціями №55243631 від 07 квітня 2021 року на суму 50 грн. та №ПН 2887Р від 13 квітня 2021 року на суму 10 грн., оскільки ці грошові кошти є комісією, що сплачені банку за здійснення платежу.
Враховуючи викладене, а також положення ст. 270 ЦПК України, заява представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат. на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 133, 137, 270, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд 

постановив:
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Данилової Катерини Юріївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське кабельне телебачення» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське кабельне телебачення» на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                  Н.В. Самчишина 

Судді                                                         В.В. Коломієць

Т.Б. Кушнірова

Повний тексту судового рішення складено 26 квітня 2021 року.