Ухвала
 
27 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 370/2117/20
провадження № 61-8119ск21
                                         
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                      Зайцева А. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
05 листопада 2020 року Макарівським районним судом Київської області було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до                                   ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 05 лютого  2021 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 листопада 2020 року, а саме в резолютивній частині рішення дату виготовлення та підписання повного тексту судового рішення вказано вважати вірною «05 листопада 2020 року» замість «04 листопада 2020 року».
Постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року залишено без змін.
13 травня 2021 року ОСОБА_1 звернуласьдо Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 19 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, касаційному оскарженню не підлягають ухвали, зазначені в пункті 19 частини першої статті 353 ЦПК України.
Таким чином, ухвала Макарівського районного суду Київської області від               05 лютого 2021 року, яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті                          19 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.
Не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, яка не підлягає касаційному  оскарженню (в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                       Є. В. Коротенко
 
         В. С. Жданова
 
         А. Ю. Зайцев