ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 р.	Справа № 520/7962/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.       
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.01.21 по справі № 520/7962/2020
          за позовом       Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до       Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                     
          про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати дії ГУ ДПС у Харківській області у частині прийняття податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №00003353306, №00003363306, №00003373306, №00003383306 незаконними;
- скасувати рішення від 16.03.2020 №00003353306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003363306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003373306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003383306 щодо порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з військового збору;
- скасувати вимогу про сплату боргу від 16.03.2020 №00000393306.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про помилковість висновків акту перевірки на підставі яких винесено оскаржувані рішення податковим органом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 позов задоволено частково. 
Скасовано рішення від 16.03.2020 №00003353306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску на загальну суму 93 271,54 грн.
Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003363306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 95391,35 грн. (за податковими зобов`язаннями на суму 76313,08 грн., за штрафними санкціями на суму 19       078,27 грн.).
Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003373306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 7 949,29 грн. (за податковими зобов`язаннями на суму 6       359,43 грн., за штрафними санкціями на суму 1       589,86 грн.).
Скасовано вимогу про сплату боргу від 16.03.2020 №00000393306 на загальну суму 93271,54 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 3568,22 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят вісім гривень 22 копійки).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.21 клопотання Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про заміну відповідача у справі задоволено. 
Замінено відповідача по справі № 520/7962/2020 - Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (код ЄДРПОУ 43143704) на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Харківській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43983495).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фахівцями контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення, та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами проведення якої складено акт від 03.02.2020 №273/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 .
У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом зафіксовано наступні порушення:
Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач порушив норми:
- п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, встановлено завищення витрат та заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 423 961,55 грн. у тому числі за 2017 рік на 366031,06 грн., за 2018 рік на 57930,49 грн., що привело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 76313,08 грн. у тому числі за 2017 рік на 65885,59 грн. за 2018 рік на суму 10427,49 грн.;
- п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пп. 3 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 у частині розрахунку суми чистого доходу для обчислення ЄСВ за 2016-2018 рік, а саме заниження ЄСВ на загальну суму 93271,54 грн., у тому числі за 2017 рік на 80526,83 грн., за 2018 рік на 12744,71 грн.;
- пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, ст. 176 Податкового кодексу України, яким передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом, перевіркою донараховано військового збору у сумі 6359,43 грн. у тому числі за 2017 рік на 5490,47 грн., за 2018 рік на 868,96 грн.;
- п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, встановлено несвоєчасну сплату сум податкового зобов`язання визначену самостійно платником податків у поданих податкових деклараціях, а саме сума узгодженого податкового зобов`язань з військового збору за результатами річного декларування по строку 21.02.2019 у сумі 2096,23 грн. фактично сплачено 15.05.2019.
Як на підставу таких висновків, у акті перевірки зроблено посилання виключно на те, що позивач не надав під час перевірки документів, які б підтвердили факт видачі готівкових коштів на відрядження працівників для виплати добових під час службового відрядження у сумі 423961,55 грн.
Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивачем до контролюючого органу подані заперечення на акт перевірки від 03.02.2020 №273/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 .
У листі відповідача від 11.03.2020 №4949/ФОП/20-40-33-06-17 «Про розгляд заперечення на акт перевірки», який в силу Податкового кодексу України є невід`ємною частиною акту перевірки, викладена інша позиція податкового органу, що надані видаткові касові ордери не можуть бути єдиною та безпосередньою підставою для формування витрат, а свідчать про намір за рахунок таких операцій сформувати витрати з метою мінімізації податку з доходів фізичних осіб.
На підставі вказаних вище висновків акту перевірки 16.03.2020 податковим органом прийнято рішення №00003353306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а також податкові повідомлення-рішення: №00003363306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, №00003373306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, №00003383306 щодо порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з військового збору та вимога про сплату боргу від 16.03.2020 №00000393306.
16.04.2020 позивачем до Державної податкової служби України подано скаргу, у якій заявник не погоджувався з актом та прийнятими податковим органом рішеннями, просив  проведення додаткової позапланової перевірки та, у черговий раз надав копії всіх необхідних документів.
Рішеннями Державної податкової служби України від 19.05.2020 №16557/6/99-00-08-01-01-06 та від 15.06.2020 №19084/6/99-00-06-02-04-06 скарга позивача залишена без задоволення.
Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Порядок видачі готівкових коштів під звіт або на відрядження регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 (чинним на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Положення № 637), Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 №148 (чинним після 29.12.2017, надалі - Положення № 148), Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 № 59 (надалі – Інструкція №59).
Відповідно до п.п. 1.2, 3.1, 3.4 Положення № 637, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку. Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.
Аналогічні норми закріплені в п.п. 3, 23, 26 Положення № 148.
Згідно з п. 2.11 Положення № 637 (п. 19 Положення № 148) врегульовано порядок видачі готівкових коштів під звіт або на відрядження. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути проводжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Відповідно до абзацу 5 цього пункту звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити.
Тобто, видатковий касовий ордер є первинним документом, що засвідчує здійснення касової операції.
Відповідно до ст. 121 Кодексу законів про працю України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку.
Згідно з п. 1 Інструкції № 59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).
Відповідно до п. 4 Інструкції № 59, підприємство, що відряджає працівника, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом). Аванс відрядженому працівникові може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток.
Згідно з п. 11 Інструкції № 59, відрядженому працівникові перед від`їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов`язаний до закінчення п`ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку.
Судовим розглядом встановлено, що з метою забезпечення працівників позивача грошовими коштами на відрядження по Україні та за кордон протягом 2017-2018 років складені видаткові касові ордери, які підтверджують видачу грошових коштів. Після повернення з відрядження працівники позивача подали звіт про використання отриманих коштів.
Жодного зауваження щодо неналежного оформлення видаткових касових ордерів та звітів про відрядження в акті перевірки та розгляді заперечень на акт контролюючим органом не зазначено.
Відповідно до пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 176 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Отже, видача грошових коштів на відрядження найманих працівників є витратами у силу пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 176 Податкового кодексу України, а висновки акту перевірки у частині непідтвердження документально понесених витрат на відрядження та наявність порушень податкового законодавства є необґрунтованими.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003363306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб.
Стосовно донарахованих сум по рішенню від 16.03.2020 №00003353306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску та податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003373306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, а також вимоги про сплату боргу від 16.03.2020 №00000393306 слід зазначити, що вони є похідними від податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №00003363306 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, відтак суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про їх протиправність та наявність підстав для їх скасування. 
З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення від 16.03.2020 №00003353306, податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020  №00003363306 та № 00003373306, а також вимоги про сплату боргу від 16.03.2020 №00000393306 на загальну суму 93271,54 грн. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/7962/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  28.05.2021 року