Номер провадження: 33/813/424/21
Номер справи місцевого суду: 523/1318/21 
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К. 
Доповідач Кадегроб А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Кадегроб А.І., за участі – секретарки судового засідання – Тьосової Я.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Безверхого А.М., розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,- 
ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) в дохід держави.
Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що, 14.01.2021 о 17.45 год. гр. ОСОБА_1 в м. Одесі по пр. Добровольського, 4а, керував т/з БАЗ А07914, д.н.з. НОМЕР_1 , який використовується для перевезення пасажирів на маршрутному таксі №190, перевозив пасажирів у кількості 46 осіб, що на 26 більше ніж це передбачено місць для сидіння та реєстраційними документами на т/з, чим порушив п.п.10 п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р., за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 
На дану постанову захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 – адвокат Безверхий А.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді попередження.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що під час руху маршруту ОСОБА_1 попереджав пасажирів про необхідність дотримуватись вимог встановлених карантинних обмежень в частині використання захисних масок та неможливості перевищення кількості місць для сидіння. Особи що перебували у салоні ігнорували вимоги дотримуватись встановленої кількості пасажирів, виказували обурення, а окремі з них погрожували пошкодженням транспортного засобу та застосуванням до ОСОБА_1 фізичної сили. Враховуючи, що ОСОБА_1 не має права вживати будь-яких заходів до порушників карантинних обмежень, він повідомив диспетчера про ситуацію, що склалася для виклику поліції та, побоюючись погроз з боку пасажирів, змушений був продовжити рух. Також зазначив, що суд першої інстанції посилаючись на п.п. 10 п.2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 не врахував того, що відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту та контроль за їх використанням здійснюється перевізником, а не водієм, яким є ОСОБА_1 . Крім цього, вказує, що в наданих суду матеріалах відсутні докази на підтвердження того, що саме на ОСОБА_1 , як водія маршрутного таксі, покладено обов`язок здійснення контролю за кількістю пасажирів в салоні автобуса у відповідності до вимог Постанови КМУ від 22.07.2020 року №641. Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне стягнення, передбачені ст. 34 КУпАП, а саме те, що накладення адміністративного стягнення у сумі 17000 грн., є непомірним для ОСОБА_1 , оскільки його заробіток є основним джерелом доходів сім`ї. Також у вересні 2020 року у ОСОБА_1 померла мати, що призвело до значних непередбачуваних витрат родини, пов`язаних з похованням. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Безверхого А.М., які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку про наступне.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя суду першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.
При розгляді справи суддею суду першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази  в їх сукупності, дана їм належна оцінка.
Керуючись законом, суддя суду першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №310842 від 14 січня 2021 року; відео з нагрудної камери.
Відповідно до п.п. 10 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»  якою на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.
Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що на ОСОБА_1 , як на водія, не покладено обов`язок здійснення контролю за кількістю пасажирів в салоні автобуса – безпідставні.
Так, відповідно до п.п. 10 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Саме водій повинен регулювати кількість пасажирів, які потрапляють в салон маршрутного таксі при здійсненні перевезень, а перевізник, тобто посадові особи підприємства перевізника, несуть відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.
Таким чином, не дотримавшись передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, ОСОБА_1 порушив встановлені п.п. 10 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови судді суду першої інстанції в частині призначеного стягнення є безпідставними.
Матеріали справи не містять підтвердження доводу апеляційної скарги відносно того, що заробіток ОСОБА_1 є основним джерелом доходів сім`ї. Крім того, ОСОБА_1 не було надано доказів підтвердження вищезазначеного доводу апеляційному суду.
Положеннями ст. ст. 23, 33 КУпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя суду першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення в умовах гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, особу правопорушника, ступінь його вини, зокрема те, що він піддав ризику зараження пасажирів цією хворобою, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ст. 44-3 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суддя апеляційного суду погоджується з висновком судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та відповідність міри призначеного суддею районного суду покарання особі правопорушника та обставинам вчиненого адміністративного правопорушення. 
Таким чином, суддя апеляційного суду приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,  та адміністративне стягнення, накладене на останнього з додержанням вимог ст. 33 КУпАП у межах санкції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування постанови судді районного суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді районного суду залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 33, 289, 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 – адвоката Безверхого А.М.– залишити без задоволення.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         А.І. Кадегроб