ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/15253/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С., 
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу                               представника ОСОБА_1 - адвоката Овчаренко Антона Михайловича

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (головуючий суддя – Дєєв М.В.) в адміністративній справі

за позовом                                          ОСОБА_1 

до                                                   Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про                                                   визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі – Відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1691к від 15.10.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП» щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення від служби у поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №282 о/с від 19.10.2020 «По особовому складу» у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з 20.10.2020 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70000 гривень.
В обґрунтування позову зазначено, зокрема про те, що наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області №282 о/с від 19.10.2020 року було звільнено Позивача зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного на Позивача наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області №1691к від 15.10.2020 року. Вказаному звільненню передувало проведення службового розслідування за фактами можливих порушень Позивачем службової дисципліни, призначення та проведення якого організовано на підставі наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області №1487 від 20.08.2020 року. Також, Позивач зазначив, що вказане службове розслідування організовано внаслідок повідомлення Позивачу про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366 КК України, однак на момент застосування до Позивача дисциплінарного стягнення та звільнення з органів Національної поліції досудове розслідування не закінчено, вини Позивача у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не доведено. З огляду на вказане Позивач не погоджується із застуванням до нього дисциплінарного стягнення та вважає своє звільнення передчасним та незаконним, у зв`язку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року по справі №160/15253/20 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди – відмовлено (т. 2, а.с. 137-142).
Представник Позивача, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку
В апеляційній скарзі представник Позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме: 
- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1691к від 15.10.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП» щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення від служби у поліції; 
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №282 о/с від 19.10.2020 «По особовому складу» у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;
зобов`язати Відповідача поновити Позивача на посаді дільничного офіцера поліції Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з 20.10.2020 року та допустити до негайного виконання рішення суду в цій частині;
- стягнути з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34000 грн.;
- стягнути на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору в розімрі 6305,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції визнав достатнім факт повідомлення про підозру для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, при цьому, суд практично переформулював дисциплінарний проступок на власний розсуд, використавши формулювання викладені у повідомленні про підозру без з`ясування конкретних фактичних даних, які б свідчили про наявність в діях скаржника саме дисциплінарного проступку.
Апеляційну скаргу обґрунтовано, також, тим, що будь-яких незаконних заходів впливу на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивачем, як і іншими поліцейським та слідчими, на думку останнього, жодного разу не здійснювалось, підтвердження цього факту не отримано і під час службового розслідування.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.
Відзив мотивовано, у тому числі тим, що в результаті аналізу зібраних матеріалів службового розслідування, дисциплінарною комісією ГУНП встановлено наявність дисциплінарного проступку, порушень вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліції», Присяги працівника поліції, п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилось  у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвели до приниження авторитету органу Національної поліції, в діях дільничного офіцера поліції сектору превенції Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останнього наказом ГУ НП від 15.10.2020 року №1691к притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
09 червня 2021 року в судовому засіданні Позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі.
Представник Відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив.
Заслухавши пояснення Позивача та представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщено (у зв`язку з проведенням реорганізації) капітана поліції ОСОБА_1 дільничним офіцером поліції сектору превенції Дніпровського відділення поліції Кам`янського відділу поліції, звільнивши з посади інспектора того ж відділення поліції, присвоївши спеціальний жетон (0044846), що підтверджується копією витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 352 о/с від 09.12.2016 року, що наявна в матеріалах справи (т. 1, а.с. 135).
19.08.2020 року до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшла інформація, що цієї ж доби  працівником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, спільно з працівниками відділу прокуратури в Дніпропетровській області та співробітниками Дніпропетровського управління  ДБВ НП України, у рамках кримінального провадження № 62020170000000191, відкритого 13.02.2020 року із первинною кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі ухвал Октябрського районного суду м. Полтави, організовано проведення окремих слідчих дій (обшуки) за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Підставою проведення зазначених обшуків слугувало надходження до суду відповідного клопотання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, у якому останній посилався на обставини відкриття вищевказаного кримінального провадження, які вказують на те, що дільничний офіцер поліції сектору превенції Дніпровського відділення поліції Кам`янського відділу поліції ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 спільно з поліцейським логістики цього ж відділення поліції сержантом поліції ОСОБА_4  у приміщенні поліцейської станції Дніпровського відділення поліції Кам`янського відділу поліції ГУНП, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , застосували психологічний вплив до громадянина ОСОБА_2 , водночас погрожуючи останньому застосуванням подальшого психологічного та фізичного впливу, з метою отримання від останнього відповідних свідчень щодо визнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом протиправного (шахрайського) заволодіння мобільним телефоном моделі «NOMI I244» ОСОБА_3 , який фактично ніколи не належав останньому.
З метою повної і всебічної перевірки вищевказаної інформації, на підставі вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 20.08.2020 року № 1487 «Про організацію проведення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактами можливих порушень службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору превенції Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 , поліцейським з логістики цього ж відділення поліції сержантом ОСОБА_4 , а також іншими поліцейськими Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП.
18.09.2020 року наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1657 внесено зміни до наказу від 20.08.2020 року №1487 в частині складу дисциплінарної комісії.
18.09.2020 року наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1667 продовжено строк проведення службового розслідування до 20.10.2020 року.
13.10.2020 року наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внесено зміни до наказу від 20.08.2020 року №1487.
13.10.2020 року Дисциплінарною комісією ГУНП оформлено висновок «Про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП», відповідно до якого дисциплінарною комісією пропонується зокрема:
« 1.Факт порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП вважати таким, що знайшов своє об`єктивне підтвердження, в їх діях наявність дисциплінарних проступків встановленими, а службове розслідування завершеним.
2. За порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п. 1, 6 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту, абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016          № 1179, вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно - етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, застосувати до дільничного офіцера поліції сектору превенції Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.» (т. 1, а.с. 32-38).
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області №1691к від 15.10.2020р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП» за порушення службової дисципліни, недотримання вимогп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», присяги працівника поліції, п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2019 року №1179, посадових інструкцій, вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у здійсненні службової діяльності, не передбаченої посадовими інструкціями, що у подальшому призвело до недотримання професійно-етичних якостей поліцейського, що у свою чергу призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, застосувати до дільничного офіцера поліції сектору превенції  Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (т. 1, а.с. 16).
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області №282 о/с від 19.10.2020 року «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 (0044876) дільничного офіцера поліції сектору превенції  Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП, звільнено за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 20.10.2020 року (т. 1, а.с. 15).
Правомірність прийняття Відповідачем п.1 наказу №1691к від 15.10.2020 року та наказу №282 о/с від 19.10.2020 року є предметом судового розгляду у даній справі.
Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до Позивача за дії, що виразились у скоєнні проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією кримінального суду
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно зі ст. 2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
За приписами ч. 1 ст. 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 6 Закону №580-VIII поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 7 Закону №580-VIII під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.
Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.
Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.
У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.
У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних кримінальних правопорушень, вчинених поліцейськими.
У діяльності поліції забороняються будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками.
За приписами ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.
Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Поняття службової дисципліни закріплено ст.1 Дисциплінарного Статуту, де зазначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного Статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський, затверджених Наказ Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016р.  № 1179, серед іншого, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені  Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до   Конституції  та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно зі ст.12 Дисциплінарного Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст.11 Дисциплінарного Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Частинами 1-3 ст.13 Дисциплінарного Статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ч.1-2, 10 із ст.14 Дисциплінарного статуту службовим розслідуванням є діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893), визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Відповідно до п.2 розділу II Порядку №893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що отримання Відповідачем інформації (рапорт заступника начальника ГУНП від 19.08.2020 року та лист т.в.о начальника департаменту внутрішньої безпеки (Дніпропетровське управління) від 19.08.2020 року № 4157/42-03/02-2020) про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 365 КК України та повідомлення Позивачу про підозру, є достатньою підставою для призначення та проведення службового розслідування.
Відповідно до п.4 розд.V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;  наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
З матеріалів справи встановлено, що у висновку про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП» від 13.10.2020 року, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області від 13.10.2020 року, вказано, що поліцейський з логістики Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП сержант поліції ОСОБА_4 за попередньою змовою з дільничним офіцером поліції Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 , явно виходячи за межі наданих їм за посадами прав чи повноважень, що виразилось у застосуванні психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , та погроз застосування подальшого психологічного, та можливо і фізичного насильства, отримали від ОСОБА_2 , який піддавшись такому психологічному впливу, побоюючись продовження застосування до нього психологічного насильства або можливого застосування фізичного насильства, які сприйняв як реальні, визнання вини у заволодінні шахрайським шляхом  мобільним телефоном ОСОБА_3 , підписання відповідних процесуальних документів, з`явлення за викликом ОСОБА_4 до слідчого та суду, і нерозголошення відомостей про вказані домовленості, що призвело до: оголошення 21.02.2020 року повідомлення ОСОБА_2 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння ним шахрайським шляхом мобільного телефону «NOMI І244», тобто майном, яке фактично ніколи не належало ОСОБА_3 , і подальше направлення відносно ОСОБА_2 обвинувального акту до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, тобто безпідставному звинуваченні ОСОБА_2 у вчиненні злочину; визнання вини останнім у вчиненні злочину, який він не скоював і тому до нього не може бути застосовано державний примус у вигляді покарання за скоєний злочин; самостійної відмови останнього всупереч власним інтересам від правової допомоги захисника; виникнення прав та покладання на нього обов`язків підозрюваного і обвинуваченого, пов`язаних з певними обмеженнями Конституційних прав, а також формування у свідомості останнього, можливості безкарно діяти працівникам правоохоронних органів, з перевищенням або зловживанням службових повноважень, у тому числі шляхом застосування насильства або погрози застосування насильства над особами задля досягнення власного інтересу, за рахунок використання повноважень, наданих за посадою в правоохоронному органі, тобто до імітування вчинення злочину, незаконного притягнення завідомо невинного до відповідальності та підриву авторитету центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку – Національної поліції України, в особі Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, тобто до настання тяжких наслідків.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до вказаних вище висновків дисциплінарна комісія дійшла внаслідок:
- дослідження та аналізу матеріалів кримінального провадження №62020170000000191;
- проведення опитування: дільничного офіцера поліції Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 , громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дільничного офіцера поліції СП Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , старшого дільничного офіцера поліції СП Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_6 , слідчого СП Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітана поліції Лямець Г.М., слідчого СП Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП лейтенанта поліції Лаврентьєва Я.О. (т. 1, а.с. 165-178);
- дослідження та аналізу інформації зі ЗМІ щодо обставин даної справи на предмет впливу дій дільничного офіцера поліції Дніпровського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 на авторитет органів поліції та довіру до них.
Представник Позивача в апеляційній скарзі акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи останнього про фальсифікацію кримінального провадження оперуповноваженим ОСОБА_7 та слідчим Гнєзділовим О.В. і очевидну необґрунтованість про підозру, ігнорування органом досудового слідства службового становища скаржника, в силу якого він не міг здійснити перевищення службових повноважень у спосіб вказаний у повідомленні про підозру.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи представника Позивача, які фактично є незгодою останнього з діями органу досудового слідства у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки, як правильно вказав суд першої інстанції, в межах спірних правовідносин дисциплінарна комісія ГУНП не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення Позивача, яке здійснюється в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, а лише перевіряла дотримання Позивачем вимог, що пред`являються до поліцейських та наявності в діях Позивача складу дисциплінарного проступку.
Ключовим у даному випадку є те, що висновком службового розслідування встановлено, що в діях Позивача є склад саме дисциплінарного проступку, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що оскільки Позивача звільнено зі служби за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), тому рішення, прийняті у кримінальному провадженні, не можуть свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. 
Суд першої інстанції правильно врахував те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).
Поряд із зазначеним, колегія суддів вважає безпідставними доводи Позивача стосовно того, що він наділений лише організаційно-розпорядчими повноваженнями, які не пов`язані з реалізацією правоохоронної функції, а саме: з проведенням оперативно-розшукової діяльності та досудового слідства, а тому не міг вчинити дії, які б призвели до перевищення службових повноважень у спосіб вказаний у повідомленні про підозру, з огляду на те, що дисциплінарний проступок, за який до Позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, виразився не у перевищенні службових повноважень, а у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції.
При цьому, питання щодо можливого перевищення службових повноважень, в даному випадку, досліджується в межах кримінального провадження №62020170000000191 та не було підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у даній справі.
Враховуючи вищевикладені обставини, та те, що Відповідачем у межах службового розслідування правильно кваліфіковано порушення Позивачем службової дисципліни як дисциплінарний проступок саме у тих межах, у яких означені Відповідачем дії Позивача не можуть бути визнані адміністративним чи кримінальним правопорушенням або віднесені до компетенції інших органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому, відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги представника Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Овчаренко Антона Михайловича - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №160/15253/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена  16 червня 2021  року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов