ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1124/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №753/18939/16 Категорія: на ухвалу 	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 червня 2021 року                                                                м. Черкаси:
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Сіренко Ю.В., Гончар Н.І.	
секретар 	Попова М.В.	

учасники справи:
позивач – ПАТ «Універсал Банк», 
відповідач (скаржник) – Харькова О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Погасій С.М. на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 31.03.2021 (повний текст складено 06.04.2021, суддя в суді першої інстанції Кондрацька Н.М.) у справі за її ж заявою про поворот виконання рішення щодо позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
у листопаді 2020 року представник відповідача адвокат Погасій С.М. звернулася до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, якою просила здійснити поворот виконання рішення Придніпровського районного суду м Черкаси від 22.09.2017 у даній справі; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний №43472162 від 11.10.2018 приватного нотаріуса Апатенко М.А. Київського міського нотаріального округу та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та №1291, видане 11.10.2018 вказаним приватним нотаріусом; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 127 кв.м. житловою площею 71,8 кв.м., за відповідачем.
В обґрунтування вказано на те, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість по процентах за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6695 від 11.07.2008 у сумі 58543 швейцарських франків та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 22926,51 грн. 
На виконання цього рішення 20.12.2017 були видані два виконавчих листа, які направлені на примусове виконання до приватного виконавця та 05.10.2018 приватним виконавцем Вольф Т.Л. при примусовому виконанні в рамках зведеного виконавчого провадження 56704105 було передано стягувачу ПАТ «Універсал Банк» нерухоме майно ОСОБА_1 ( 3-х кімнатна квартира в АДРЕСА_2 ) в рахунок погашення боргу, про що складено акт про передачу майна стягувачу. 
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 11.10.2018 стягувачу видане свідоцтво №1291 та на підставі рішення про державу реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №43472162 від 11.10.2020 та право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за стягувачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно письмових пояснень AT «Універсал Банк» за рахунок майна боржника ( квартири), банк частково задовольнив свої вимоги за рішенням суду на суму 22926,51 грн. та 41427,47 швейцарських франків. 
Одночасно ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.12.2018 було скасоване заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 та справу призначено до нового розгляду та рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2019 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог AT «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6695 від 11.07.2008. Це рішення суду набрало законної сили після перегляду в апеляційній та касаційній інстанціях.
Питання про поворот виконання рішення судом першої, апеляційної та касаційної інстанції не розглядалося.
Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 31.03.2021 вказану заяву у справі залишено без задоволення із вказівкою на те, що майно у ході зведеного виконавчого провадження щодо боржника, яким є відповідач, реалізовувалось, у тому числі, і на виконання іншого судового рішення - Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013, яке набрало законної сили та є чинним наразі.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача подала у квітні 2021 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги заяви про поворот виконання рішення у справі. Вказує, що суд не врахував висновки апеляційного суду в постанові від 21.10.2020, прийнятій за заявою відповідача про поворот виконання рішення у спосіб стягнення з банку коштів про те, що такі вимоги є неналежним способом захисту права відповідача, адже банк задовольнив свої вимоги у спосіб набуття у власність квартири відповідача. На даний момент банк безпідставно заволодів квартирою відповідача для задоволення своїх грошових вимог за рішенням суду, яке було скасоване. Відповідач на момент опису його майна не знав про наявність заочного рішення суду та вважав, що такі дії відбуваються згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ«Універсал Банк» просив суд апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обгрутованою.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що 11.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є AT «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL6695, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 175 000,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та умовах зазначених у договорі. В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до цього договору, в яких змінювалась відсоткова ставка. 
Позичальником ОСОБА_2 не виконувались належним чином умови кредитного договору, тому ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6695 та Додатковою угодою № BL6695/K-1. 
За результатами розгляду вказаного позову, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6695 та Додатковою угодою № BL6695/K-1 до Генерального договору від 11.07.2008 в сумі 1562779 грн.58 коп. та 3219 грн. судового збору, а всього 1565998 грн. 58 коп.. 
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12.08.2013 заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 залишено без змін. Таким чином вказане рішення суду набрало законної сили. 
Між тим,  ОСОБА_1  в подальшому допускав порушення взятих на себе зобов`язань, не виконував рішення Дарницького районного суду від 26.02.2013, тож заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від  22.09.2017 у справі №753/18939/16 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованих відсотків, та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по відсоткам за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL 6695 від 11.07.2008 та Додатковою угодою № BL 6695/К-1 від 11.07.2008 в розмірі 58 543,00 швейцарських франків.
Тобто, приводом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками стало невиконання зобов`язань боржником заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення заборгованості. 
На виконання цих двох рішень судів було видано виконавчі листи: № 753/3568/12 від 11.12.2017, за яким до стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума 1 562 779,58 грн. - заборгованості за кредитом та 3219,00 витрати по сплаті судового збору, а всього: 1565998,58 грн.; №753/18939/16 від 20.12.2017 на суму - 58 543,00 швейцарських франків заборгованості по процентам; № 753/18939/16 від 20.12.2017 про стягнення 22 926,51 грн. судового збору, які було передано на примусове виконання приватному виконавцю Вольф Т.Л., яким, в свою чергу, 04.07.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 05.07.2018 - постанову про об`єднання вказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. 
В ході виконання, 18.07.2018 виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, проведено оцінку майна та передано документи ДП «Сетам» на примусову реалізацію.
Згідно протоколу ЛТТ «Сетам» № 360739 призначені електронні торги з продажу заставного майна (квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 ) не відбулися.
За змістом статті 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.
Таким чином на підставі ч. 1 ст. 49 ЗУ « Про іпотеку» банк виявив намір залишити за собою нереалізоване майно, про що було повідомлено приватного виконавця та ДП «Сетам» заявою від 05.10.2018. 
11.08.2018 приватним виконавцем Вольф Т.О. складено акт про передачу майна в рахунок погашення боргу та винесено постанову про його передачу стягувачу. 
Таким чином, стягувач ПАТ «Універсал Банк» за рахунок нереалізованого майна - предмету іпотеки, задовольнив свої вимоги за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 на суму - 2 757 960,00 грн., а саме шляхом взаємозаліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна відбулося погашення наступним чином:
Заборгованість, визначена у вказаному рішенні суду, яка складається із 1 562 779,58 грн. заборгованості за кредитом та 3219,00 витрати по сплаті судового збору погашена повністю.
Заборгованість, визначена у заочному рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 у справі №753/18939/16 погашена частково, а саме: 22 926,51 грн. витрати судового збору та 41 427,47 швейцарських франків заборгованості по відсоткам.
Отже майно боржника ОСОБА_1 у вигляді квартири АДРЕСА_1 , було реалізовано в рахунок виконання як заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 так і заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013.
При цьому, ухвалою Придніпровського районний судом міста Черкаси від 28.12.2018 було скасоване заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 та справу призначено до нового розгляду та рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог AT «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 58543 швейцарських франків за простроченими процентами та простроченими підвищеними процентами за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6695 від 11.07.2008.
Дане рішення залишено в силі після перегляду в апеляційному та касаційному порядках.
У цій справі представник відповідача вважає, що, оскільки заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 наразі скасоване, а майно (квартира відповідача) перейшла у власність позивачу у тому числі для погашення заборгованості по скасованому судовому рішенню, суд має вирішити питання про поворот виконання рішення у спосіб, фактично, повернення у власність відповідача реалізованого на виконання судового рішення майна.
Вказане питання має таку правову регламентацію.
За змістом частин 1-3 статті 444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання рішення у разі його скасування з послідуючою, зокрема, відмовою у задоволенні позовних вимог у справі.
Згідно ч.6 ст.444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Відповідно до ч.ч.9, 10 ст.444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої ст. 440 ЦПК України, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.
При цьому поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом з відмовою у задоволенні відповідних позовних вимог.
Відповідно до Рішення КСУ від 02.11.2011 №13-рп/2011поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
До того ж, як наголошено в рішенні КСУ від 30.01.2003 №3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
У даному випадку заявник вважає у порядку повороту виконання скасованого заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 про стягнення з нього на користь банку кредитної заборгованості за необхідне позбавити банк права власності на іпотечне майно, що виникло після задоволення вимог банку до заявника, у спосіб переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (банку), з переходом (поверненням) цього права до іпотекодавця (заявника).
Однак такий спосіб захисту прав заявника за обставин цієї справи застосований бути не може, адже банк у спосіб переходу до нього прав власності на квартиру заявника задовольнив свої вимоги як за скасованим заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017, так і за чинним заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 у рамках відповідного зведеного виконавчого провадження щодо боржника, яким є заявник.
У разі, якщо вимоги цієї заяви про поворот виконання рішення були б задоволені, суд фактично б вирішив здійснити поворот виконання, у тому числі, і за чинним заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013, яким стягнуто кредитну заборгованість із заявника на користь банку, що є протиправним.
Слід врахувати, що за рахунок іпотечного майна (квартири заявника) було задоволено вимоги банку за заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 у повному обсязі, а за скасованим заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 лише частково. 
При цьому, колегія суддів з`ясувала, що заявник до суду з відповідними позовними вимогами до банку, зокрема, щодо повернення безпідставно набутого майна чи стягнення різниці у вартості набутого майна та сумою заборгованості тощо, не звертався.
З урахуванням вказаних висновків суду, слід відхилити посилання скаржника у цій справі на те, що суд не врахував висновки апеляційного суду в постанові від 21.10.2020, прийнятій за заявою відповідача про поворот виконання рішення у спосіб стягнення з банку коштів про те, що такі вимоги є неналежним способом захисту права відповідача, оскільки за суттю та заява є також заявою про поворот виконання рішення суду, що, як вже вказано вище, є неможливим.
Інші апеляційні доводи скаржника правильності висновків суду в цій справі не спростовують, адже не дають суду правових підстав фактично вирішувати питання про поворот виконання рішення, яке перебуває в законній силі (заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013) та, в тому числі, в рахунок виконання якого іпотечне майно перейшло у власність до стягувача у рамках зведеного виконавчого провадження.
Отже висновки суду першої інстанції в цій справі по суті вимог заяви представника відповідача про поворот виконання рішення суду є вірними.
Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 31.03.2021 про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 444 ЦПК України, апеляційний суд, 
п о с т а н о в и в  :
апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 31.03.2021 про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повну постанову складено 10.06.2021.
Суддя-доповідач
       Судді