ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/909/21	Головуючий у 1-й інстанції Багрій Т.Я. 	
Провадження № 33/817/239/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч.1  ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р.                                                                 м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Поважність пропуску строку пояснює тим, що розгляд справи проводився без його участі, оскаржувану постанову він отримав 26.03.2021, про що свідчить трекінг відправлень Укрпошти, таким чином апелянт вважає, що останній день оскарження припадає на 05.04.2021, повісток про виклик до суду він не отримував, тому не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Вважає, що місцевий суд, розглянувши справу без його участі, порушив його право на захист.
На переконання апелянта, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
По суті справи зазначає, що в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого за відсутності в матеріалах справи належних доказів дійшов помилкового висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Наголошує, що працівником поліції УПП в Тернопільській області йому не роз`яснено, що у випадку незгоди з показаннями приладу “Драгер Алкотест 7510” буде мати змогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не подав, у зв`язку з чим вважаю, що розгляд справи слід провести за його відсутності.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, виходячи з таких міркувань.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оціює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя апеляційного суду вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Відповідно до оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 10 січня 2021 року о 05 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня керував автомобілем марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обставин. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», (свідоцтво дійсне до 15 жовтня 2021 року) та огляду в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
Як вбачається із рапорту заступника начальника роти №2 батальйону УПП в Тернопільській обл. ДПП старшого лейтенанта поліції Ю. Гладчука, 10.01.2021 близько 05 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня екіпажем поліції “Юпітер-0152” було виявлено транспортний засіб «TOYOTA RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався із увімкненим аварійним світловим сигналом та пошкодженим заднім правим колесом. Даний транспортний засіб здійснив вимушену зупинку по вул. 15 Квітня, 2. В ході спілкування із водієм ОСОБА_1 , в останнього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці на визначення ступеня алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» відмовився та проїхати в найближчий медичний заклад відмовився в категоричній формі в присутності двох свідків. На ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Вищезазначені обставини підтверджуються і долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудних камер інспекторів поліції.
Згідно із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3649983 від 10.01.2021, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
Згідно зазначеної постанови, яку він не оскаржував, ОСОБА_1 за вищевказане порушення Правил дорожнього руху був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425 грн.
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп”яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 “а” Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп”яніння. 
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, тобто ті, які зазначені в п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. 
Проте даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав. 
Зокрема, як вбачається із відеозапису із нагрудних камер поліцейських, працівники поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому медичному закладі, на що останній не дав ствердної відповіді, що працівники поліції розцінили як відмову від проходження огляду, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим поліцейськими відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038846 від 10 січня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.
Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.
Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» ARBL-0841 (повірка дійсна до 15 жовтня 2021 року) та в медичному закладі, від чого останній відмовився в категоричній формі.
Доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, та те, що йому не було запропоновано пройти відповідний огляд в медичному закладі, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними доказами по справі та наявним в матеріалах справи відеозаписом, відповідно до якого працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній також відмовився. 
Твердження апелянта, що місцевий суд розглянув справу у його відсутності чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП, як підстави для скасування судового рішення не можуть бути враховані апеляційним судом.
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 , повісткою про виклик до суду повідомити не вдалось, оскільки адресат був відсутнім за вказаною адресою. На засідання 01 березня 2021 року ОСОБА_1 з невідомої причини не з`явився, будучи повідомленим завчасно по телефону, що підтверджується телефонограмою, складеною секретарем судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Відтак, за таких обставин у випадку не з`явлення особи, що притягується до відповідальності, у суд першої інстанції відповідно до ст. 268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.
Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.
Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з іншими матеріалами справи.
Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено суддею з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 01 березня 2021 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 01 березня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін. 
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя