ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 березня 2021 року
м. Київ
справа № 569/11032/13-к
провадження № 51-2321км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 22013190000000016 по обвинуваченню 
ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Флорешти Республіки Молдови, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 313 КК України;
ОСОБА_7 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Рівне, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України;
ОСОБА_8 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 313 КК України.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2020 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 311 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 309 КК України – на строк 1 рік 10 місяців; за ч. 2 ст. 311 цього Кодексу – на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 313 КК України – до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Крім того, цим же вироком засуджено  ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України та ОСОБА_9  за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311 і ч. 1 ст. 317 КК України, законність і обґрунтованість судових рішень стосовно яких у цій касаційній скарзі не оскаржуються. 
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він за встановлених судом першої інстанції обставин та детально наведених у вироку,діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , протягом 2012 року та до 15 січня 2013 року незаконно, у невстановлений слідством час та спосіб, з метою організації та постійного незаконного виготовлення психотропних речовин без мети збуту, придбали та перевезли: метамфетамін (первітин) масою нетто 0,1531 гр., дві скляні баночки з рідиною жовтого кольору, яка є прекурсором – соляною кислотою, одну таблетку білого кольору, яка містить прекурсор – псевдоефедрин масою нетто 0,05 гр. та спеціальне обладнання, яке зберігали за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 та частково за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 .
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року скасовано вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам і допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неправильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_6 , просить скасувати рішення апеляційного суду в частині правової кваліфікації дій засудженого та призначення покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити в цій частині новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор указує на те, що дії засудженого ОСОБА_6 суд безпідставно та необґрунтовано кваліфікував за ч. 1 ст. 309 КК України, а не за ч. 1 ст. 307 КК України, що на думку прокурора, спростовується показаннями свідка ОСОБА_11 та протоколом обшуку від 15 січня 2013 року місця проживання засудженого, відповідно до якого у нього було виявлено і вилучено білу речовину, яка була розфасована в прозорі поліетиленові пакетики, кілька таблеток білою кольору, обладнання для виготовлення психотропних речовин та одну таблетку білого кольору. 
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засудженої ОСОБА_7 вказується на законність ухвали апеляційного суду.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК України.
Суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень на предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, натомість при перегляді судових рішень виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо безпідставної перекваліфікації судами дій ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 307 КК на ч. 1 ст. 309 КК України, є неспроможними.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винуватим у за ч. 1 ст. 309 КК України, а не у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, обвинувачення за якою було йому пред`явлено органом досудового розслідування.
В подальшому ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року зазначений вирок місцевого суду було скасовано, а матеріали кримінального провадження були спрямовані на новий розгляд в суд першої інстанції.
При цьому суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що підставою для скасування вироку суду першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Поряд з цим, відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у провадженні №728/2724/16-к, «…навіть у разі встановлення апеляційним судом таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 370, 419, 416 ч. 2 КПК України він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведе до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції».
Проте, апеляційний суд, скасовуючи вирок суду першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначив про неправильність чи передчасність висновків суду першої інстанції в частині перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та призначеного покарання, як на додаткову підставу для скасування судового рішення.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження був позбавлений можливості встановлювати в діях ОСОБА_6 наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Так само позбавлений такої можливості був і суд апеляційної інстанції при перевірці вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2020 року за апеляційною скаргою прокурора, в якій також вказувалося на необхідності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307 КК України.
Враховуючи, що у касаційній скарзі прокурора порушується питання про скасування ухвали апеляційного суду лише через неправильну, на думку прокурора, перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 307 на ч. 1 ст. 309 КК України, Верховний Суд з наведених вище мотивів не знаходить підстав для її скасування ухвали апеляційного суду та вважає, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з зазначеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Волинського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року відносно ОСОБА_6  – без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                     ОСОБА_3