ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/457/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в  м. Дніпрі  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року ( суддя першої інстанції Сидоренко Д.В.)  у справі №160/457/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
12  грудня 2020 року  ОСОБА_1 звернувся   до     Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
визнати неправомірним висновок у листі   відділу з питань перерахунків пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за підписом начальника відділу з питань перерахунків пенсій №1 Л.Вербицької, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року у справі №160/2971/20 стосовно переведення позивача з пенсії за віком за нормами  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (далі  ЗУ №1080) на пенсію за віком за нормами  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за наданою заявою від 14 квітня 2019 року, враховуючи пільгу надану ст.57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1310, виданої ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст.56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на 1% обчисленого заробітку по довідці №1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, за кожний рік роботи понад 20 років, що проводити розрахунок пенсії позивача з урахуванням вищезазначеної довідки йому не вигідний та веде до зменшення розміру пенсії та проводити його недоцільно;
  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію за віком за нормами  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за наданою заявою від 14 квітня 2019 року, враховуючи пільгу надану ст.57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1310, виданої ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст.56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на 1% обчисленого заробітку по довідці №1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, за кожний рік роботи понад 20 років, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року №160/2971/20, враховуючи норми ч.2  ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  без обмежень 168 грн., починаючи з 14 квітня 2019 року.
           В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням суду від 01.06.2020 року у справі №160/2971/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком за нормами  ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на пенсію за віком за нормами  ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за наданою заявою від 14 квітня 2019 р., враховуючи пільгу надану ст. 57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровським трубопрокатним заводом і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст. 56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на 1% обчисленого заробітку по довідці №1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, за кожний рік роботи понад 20 років. 
          Провівши розрахунок з урахуванням вищезазначеної довідки відповідач     зазначив, що такий розрахунок не вигідний та веде до зменшення розміру пенсії та проводити його недоцільно.    
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №160/457/21 в задоволені позову відмовлено.
ОСОБА_1 не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №160/457/21 звернувся з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вважає, що суд не надав належної оцінки доводам позовної заяви та безпідставно відмовив у задоволенні позову. В решті доводи апеляційної скарги повністю повторюють правове обґрунтування заявлених позовних вимог. Заявник наполягає на протиправному обмеженні  першої складової пенсії позивача у розмірі 168 грн. за судовим рішенням.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог  ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що   рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020р. у справі №160/2971/20 визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні обчислення і виплати пенсії за нормами ЗУ №796-12, враховуючи ч.2 ст.56 та ст.57 даного закону та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1  з  пенсії за віком за нормами  ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на пенсію за віком за нормами  ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за наданою заявою від 14 квітня 2019 р., враховуючи пільгу надану ст. 57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровським трубопрокатним заводом і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст. 56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на 1% обчисленого заробітку по довідці №1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, за кожний рік роботи понад 20 років.
Листом вих.№0400-0306-8/99327 від 22.10.2020  відділ з питань перерахунків пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що  до управління надійшло рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020р. у справі №160/2971/20 стосовно переведення ОСОБА_1 пенсії за віком за нормами  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на пенсію за віком за нормами  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за наданою заявою від 14.04.2019р., враховуючи пільгу надану ст.57 Закону України №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України. Провівши розрахунок пенсії з урахуванням вищезазначеної довідки  відповідачем з`ясовано, що такий розрахунок не вигідний та веде до зменшення розміру пенсії.
Також в листі вказано, що якщо розрахувати пенсію згідно вказаної довідки, з урахуванням заробітної плати за жовтень 1987 року у сумі 0,00842 грн., основний розмір пенсії на 17.04.2019 становитиме 2967,93 грн. та складається з: пенсії за віком    - 2390,55 грн.;   доплати за понаднормовий стаж (за 28 років) - 406,56 грн.4 додаткової пенсії особам, віднесеним до 2 категорії ЧАЕС (ліквідатори) - 170,82 грн.
Листом від 19.01.2021р. вих. №1625-25509/Н-01/8-0400/21 відділ методології та організації роботи із застосування пенсійного законодавства управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що виплата пенсії, розрахованої на виконання   рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020, буде проведена у лютому поточного року.
Листом від 01.03.2021р. вих.№6026/2909/Н-01/8-0400/21 відділ  з питань перерахунків пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що на виконання рішення суду пенсія розрахована  відповідно до вимог законодавства по двоскладовій формулі, що визначено статтею 57  Закону №796, із заробітної плати за жовтень 1987 (0,00842 грн.) з урахуванням наданої довідки від 06.08.2004 №1319, яка видана ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод». За результатами розрахунку загальний розмір пенсії склав 1707,06 грн.   Відповідач зазначив, що з урахуванням того, що позивач має пенсію у розмірі    8008,67 грн., при умові  виконання   рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 розмір пенсії є меншим, тому позивач повідомлявся про необхідність визначення щодо реалізації права на виконання судового рішення. Заяву від 04.01.2021р. про тимчасове невиконання рішення суду не можливо взяти до уваги, тому виплата пенсії розрахованої на виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020, була проведена у лютому поточного року.     
Проаналізувавши встановлені обставини справи у їх сукупності, доводи апеляційної скарги та вимоги, викладені  позивачем, колегія суддів   дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволені позову, але помилково застосував норми матеріального права, виходячи з наступного.
Фактично, з огляду  на вимоги адміністративного позову , позивач  звернення до суду пов`язує  з незгодою  з виконанням відповідачем  рішення суду по справі № 160/2971/20 та висновком  відділу з питань перерахунку  пенсій  ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття   2   та частина четверта статті   242 КАС України   встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до   статті 372 КАС України    судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому            Законом України “Про виконавче провадження”.
Згідно з положеннями частини першої    статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому         Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим    Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього            Закону         підлягають примусовому виконанню.
В частині першій  статті 11 Закону України “Про виконавче провадження” йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим         Законом         заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому  Законом України “Про виконавче провадження”.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.
Згідно  статті 382 КАС України   визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до    статті 383 КАС України   особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом  встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені норми   КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Наявність у  КАС України   спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому   КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до   статті 129-1 Конституції України   судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному         законом         порядку.  Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Таким чином, оскаржувані дії Головного управління пенсійного фрнду України в Дніпропетровській області, які полягають у невиконанні в повній мірі, як вважає позивач рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року у справі №160/2971/20, можуть бути  оскаржені відповідно до положень    КАС України, які визначають порядок здійснення судового контролю за виконанням рішення суду.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частини п`ятої                статті 383 КАС України         відповідно до яких, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити    статті 129-1 Конституції України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15 квітня 2020 року у справі № 367/1240/16-а.
За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими    стаття 383 КАС України          пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він  має звертатися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий  черговий  адміністративний позов.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.
Крім того, апеляційний суд вважає, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми    КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей    249    та    383 КАС України.  
Колегія суддів наголошує, що фактично позивач не погоджується із здійсненим перерахунком пенсії, який , як зазначає відповідач  здійснений на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року у справі №160/2971/20.  
Отже, ОСОБА_1   по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання зазначеного вище судового рішення, відповідно позивачем неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись п.1 ч. 1ст.    315, ст. ст.    316,    321, 322, 325 ,328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України    суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року  у справі №160/457/21 - залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року  у справі №160/457/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили відповідно до    ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку  та строки,  встановлені  ст.ст.328,    329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко