Ухвала
Іменем України
3 червня 2021 року
м. Київ
справа № 686/8045/21
провадження № 51- 2751 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року та ухвалу судді Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку у зв`язку з їх незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю, просить скасувати судові рішення. Скаргу просить розглянути з його участю в режимі відеоконференції.  
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року задоволено частково скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у строки, визначені Кримінальним процесуальним кодексом України (далі – КПК) у кримінальному  провадженні  № 12019240010004189 від 03 вересня 2019 року. Зазначеною ухвалою слідчий суддя зобов`язав уповноважену особу, яка здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження, відповідно до вимог ст.220 КПК розглянути клопотання ОСОБА_4 від 22 березня 2021 року та повідомити останнього про результати розгляду клопотання, в іншій частині клопотання відмовити. 
Ухвалою судді Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, на підставі ч.4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді. 
ОСОБА_4 не погодившись із рішеннями суду першої й апеляційної інстанцій, звернувся із вказаною скаргою, яку просить задовольнити. При цьому посилається на незаконність, необґрунтованість і невмотивованість судових рішень з огляду на недотримання вимог статей 36, 309, 399, 401, 405 КПК, посилається на розгляд апеляційної скарги без його участі. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. 
Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.3 ст.307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Крім того, частинами 2 і 3 ст.309 КПК передбачено оскарження під час досудового розслідування в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи  бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
При цьому, згідно із положеннями ч.3 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається із наявних у Суді матеріалів, ухвала слідчого судді стосується безпосередньо часткового задоволення скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у строки, визначені КПК у кримінальному  провадженні та якою зобов`язано уповноважену особу в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.220 КПК розглянути клопотання ОСОБА_4 .
Питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані вищезазначеними спеціальними нормами чинного КПК.
З урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду, розглянувши матеріали за апеляційною скаргою,обгрунтовано звернув увагу на те, що зазначеними нормами чинного КПК не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що стосується саме нездійснення уповноваженою особою процесуальних дій, визначених положеннями ст.220 КПК, окрім ухвал про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про відмову у відкритті провадження за скаргою чи про повернення скарги.  
У силу ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (Рішення у справі "Скорик проти України" від 08 січня 2008 року).
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Доводи ОСОБА_4 у касаційній скарзі про розгляд апеляційної скарги без його участі, на думку Суду, є безпідставними, оскільки суддею апеляційного суду 29 квітня 2021 року перевірено апеляційну скаргу на відповідність вимогам статей 309, 392, 396 КПК та прийнято рішення  без  участі  сторін, що чинним КПК не заборонено. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Прохання ОСОБА_4 у скарзі про здійснення судового провадження за касаційною скаргою з його участю в режимі відеоконференції, не може бути вирішено в даному провадженні, оскільки таке питання вирішується судом касаційної інстанції у разі відкриття касаційного провадження за скаргою та під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду. 
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року та ухвалу судді Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2021 року відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                            ОСОБА_3