У Х В А Л А  
15 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 756/8535/19
провадження № 61-5294ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 
2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно.
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу, подані матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.
 
В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 
7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
 
Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. 
 
З цього приводу скаржник зазначає, що відкриття касаційного провадження у справі не порушить балансу інтересів сторін, але може позбавити її права на доступ до правосуддя, гарантованого Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що є непомірно більшою шкодою її правам та інтересам, ніж відкриття касаційного провадження для відповідача.
 
Проте, такий довід носить суб`єктивний характер, свідчить про бажання добитися повторного розгляду справи та не є безумовною підставою для касаційного перегляду судового рішення, ухваленого у малозначній справі.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Зазначена справа є малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,  подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 
2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                              А. А. Калараш
 
                                                                                       Є. В. Петров
 
О. С. Ткачук