28.04.21
22-ц/812/747/21
Єдиний номер справи 489/1161/19 
Провадження 22-ц812/747/21                         Головуючий по 1 інстанції Рум`янцева Н.О. 
                                Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2021р.                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі: 

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О., 

секретар судового засідання – Горенко Ю.В.,

за участі: прокурора Волкожи С.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури 

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021р. 

за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа – Комунальне підприємство «Реєстрація нерухомості» в особі Миколаївської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», про скасування запису про право власності та знесення автомийки,

встановила:

У лютому 2019р. перший заступник прокурора Миколаївської області пред`явив в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 27999817 від 17.09.2018р. про реєстрацію за відповідачем права власності на об`єкт нерухомості – адміністративну будівлю охорони з автостоянкою загальною площею 57,9 м2 по АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача знести автомийку самообслуговування, яку було фактично побудовано за цією ж адресою. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021р. провадження у справі за вказаним позовом закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність ухвали суду, порушив питання про її скасування.
Відповідач, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала – скасуванню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішення такого спору, який виник між суб`єктом владних повноважень і фізичною особою у зв`язку з реалізацією владно-управлінських функцій належить до адміністративної юрисдикції.
Проте з таким висновком суду погодитись не можна.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2019р. на підставі позовної заяви першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про скасування запису про право власності та знесення автомийки відкрито провадження у цивільній справі.
Ухвала судді про відкриття провадження у справі була предметом перевірки на її законність і обґрунтованість в судах апеляційної і касаційної інстанцій. 
Зі змісту позовної заяви прокурора слідує, що ним були заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за відповідачем права власності на об`єкт нерухомості - адміністративну будівлю охорони з автостоянкою загальною площею 57,9 м2 по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.ст.182,331 ЦК, ст.4 Закону «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Таким чином, вимоги про скасування запису про реєстрацію речового права та вказаний об`єкт, який у зв`язку фактом державної реєстрації набув ознак оборотоздатності, свідчать про те, що між сторонами фактично виник цивільно-правовий спір про речове право на нерухоме майно, який відповідно до ст.19 ЦПК за предметним і суб`єктним складом належить до юрисдикції загальних судів.  
Вимоги про знесення спірного об`єкта, прокурор обґрунтовував, в тому числі, бездіяльністю Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, яке всупереч ст.38 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» не здійснило заходів за наслідками незаконної забудови відповідачем земельної ділянки та оформлення права власності, а саме цим контролюючим органом не було видано припис про усунення відповідачем порушень в добровільному порядку і відповідно ним не було пред`явлено позову про знесення автомийки самообслуговування.
Згідно з тлумаченням ст.ст.38,41 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», яке міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018р. у справі №161/14920/16-а припис посадової особи органу державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил є обов`язковим до виконання, хоча і може бути оскарженим та є обов`язковою передумовою, що надає можливість контролюючому органу пред`явити позов про знесення самочинно збудованого об`єкта на підставі ч.1 ст.38 цього Закону.
В той же час, судом першої інстанції факт видання Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради такого припису ОСОБА_1 не було встановлено і матеріалами справи його наявність не підтверджується.
Крім того, як на підставу для задоволення позову про знесення спірного об`єкту прокурор посилався також на положення ст.376 ЦК, яка поряд із вищенаведеною нормою Закону має самостійний правовий механізм реалізації. 
Отже, висновки суду про пред`явлення прокурором позову до відповідача, який не виконав припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про усунення порушень щодо спірного об`єкту та наявність у зв`язку з цим публічно-правового спору є безпідставними.
З огляду на вищенаведені мотиви ухвала суду в п.4 ч.1 ст.379 ЦПК підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.367,374,379,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021р. скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту у випадках передбачених ст.389 ЦПК. 

Повний текст постанови виготовлено 28 квітня 2021р. 

Головуючий:                         Судді: