П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/7715/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
22 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання:  Григорук В.С., 
представника позивача: Луцика А.В.
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року позивач, військова частина НОМЕР_1 , звернулась в суд із адміністративним позовом  до  Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально — Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (відповідача) про визнання протиправною та скасування постанов від 18.11.2020 про стягнення виконавчого збору винесених в межах ВП №63649858 та №636449996.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.01.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що постанова про стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішень немайнового характеру виноситься державним виконавцем одночасно із відкриттям виконавчого провадження та не залежить від розміру   стягнутої суми чи здійснення виконавчих дій.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що державним виконавцем не вживалось жодних  дій з примусового виконання рішення суду, відтак, постанови про стягнення виконавчого збору є протиправними та підлягають скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно із відкриттям виконавчого провадження та є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі №120/2288/20-а  зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу та середній заробіток за період з 01.09.2018 по дату винесення рішення судом у даній справі.
На виконання даного рішення 10.11.2020 видано два виконавчі листи, які подано до Замостянського відділу.
Постановою головного державного виконавця  від 18.11.2020 відкрито виконавче провадження ВП №63649858 щодо виконання виконавчого листа № 120/2288/20-а від 10.11.2020, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом стосовно зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.09.2018 року по дату винесення рішення судом у даній справі. Пунктом 3 даного рішення постановлено  стягнути виконавчий збір в сумі 20 000 грн. Одночасно, в цей же день  прийнято постанову №63649858 про стягнення виконавчого збору у розмірі 20 000 грн
Також 18.11.2020 постановою №63649996 відкрито виконавче провадження  щодо виконання виконавчого листа № 120/2288/20-а від 10.11.2020, виданого  Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу. У пункті 3 цього рішення постановлено стягнути з боржника виконавчий збір  у розмірі 20 000 грн.
18.11.2020 винесено постанову №63649996  про стягнення виконавчого збору у розмірі 20 000 грн.
Не погоджуючись із рішеннями відділу державної виконавчої служби щодо стягнення виконавчого збору, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження"  (далі – Закон № 1404-19) передбачено , що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту 1 частини першої статі 3  Закону № 1404-19,  примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України .
Приписами статті 5 Закону № 1404-19 визначено, що  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частин п`ятої, шостої  статті 26 Закону № 1404-19,  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Положеннями статті 27 Закону № 1404-19  визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Разом з тим, виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому     Законом України  "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
При цьому, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Отже, постанова про стягнення виконавчого  збору виноситься одночасно з відкриттям виконавчого провадження.
При цьому, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішень немайнового характеру  виноситься державним виконавцем одночасно із відкриттям виконавчого провадження та не залежить від розміру  стягнутої суми чи здійснення виконавчих дій.
Як встановлено судом першої інстанції, 18.11.2020 на виконання виконавчих листів виданих  Вінницьким окружним адміністративним судом у справі № 120/2288/20-а відкрито виконавчі провадження №63649996 та №63649858, які є зобов`язального та немайнового  характеру.
Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.
Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що 18.11.2020  відповідачем  прийнято спірні постанови  за наявності на те правових підстав, відповідно,  підстави для  їх скасування  відсутні.
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.
Також, скаржником не надано доказів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Капустинський М.М.