ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3964/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 ( суддя першої інстанції Ільков В.В.) в адміністративній справі №160/3964/21 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,- 
ВСТАНОВИВ:
17.03.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла подана та підписана через систему "Електронний суд" ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просив: 
визнати бездіяльність відповідача, щодо не призначення пенсії Позивача -протиправною, визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Позивачу викладене в листах відповідача від 17.09.2020 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.08.2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії у розмірі відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; 
стягнути з відповідача коштів в сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких Відповідач відмовив у призначенні пенсії Позивачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 адміністративний позов повернуто позивачеві на підставі п. 1 ч. 4  ст. 169 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивач адвокат Меламед Вадим подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати зазначене судове рішення та направити справу для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про не усунення ним недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, не відповідає обставинам справи та нормам процесуального права, оскільки ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 про залишення позовної заяви без руху представником позивача та позивачем засобами поштового зв`язку не отримувало. Також апелянт зазначає, що вказана ухвала суду першої інстанції була направлена позивачу не у спосіб, визначений нормами процесуального законодавства.
Отже, за наведених в апеляційній скарзі обставин, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви та позбавив позивача права доступу до правосуддя, що  є підставою для скасування зазначеного судового рішення та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі про залишення позову без руху.
Відповідно до ч.1  ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 4  ст.169 КАС України  позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ч.3  ст.161 КАС України  передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з ч.1  ст.169 КАС України    суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями  160,  161  цього  Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог ч.ч.5-6  ст.160 КАС України  представником позивача вказано власну поштову адресу, а також адресу електронної пошти.
При цьому ані позивач, ані представник позивача не заявляли клопотання про направлення копій судових рішень на його електронну адресу.
Водночас, матеріалами справи встановлено, що суд першої інстанції надіслав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху виключно на електронну адресу представника позивача - адвоката Меламед Вадима. Докази направлення вказаної ухвали в паперовій формі листом з рекомендованим повідомленням в матеріалах справи відсутні.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 не надходила на електронну адресу представниці позивача.
На підтвердження вказаних обставин апелянт долучив до апеляційної скарги роздруківку вхідних листів з електронної пошти представника позивача.
Оцінюючи наявність підстав для повернення позовної заяви, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пп.15.1 пп.15 п.1  розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України  до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Згідно з пп. 15.15 пп. 15 п.1  розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України  до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.
Відповідно до ч.5  ст.251 КАС України  учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Згідно з ч.11  ст.251 КАС України  у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Відповідно до ч.5  ст.242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постановах від 09 квітня 2021 року у справі №500/90/19 та від 29 квітня 2021 року у справі № 460/3873/20 дійшов висновку про те, що надіслання копії судового рішення на електронну адресу учасника справи відбулось не у спосіб та порядку, встановлені процесуальним законодавством.
Правила спрямування копій судових рішень було визначено статтею 167 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), а саме з урахуванням специфіки постановлення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху без участі сторін, надсилання судового рішення здійснювалося безпосередньо рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Таким чином, колегія  суддів приходить висновку, що направлення копії ухвали від 22.03.2021 про залишення апеляційної скарги без руху, відбулося не у спосіб та порядку встановлений процесуальним законодавством. Більш того, на час прийняття оскаржуваної ухвали від 08.04.2021 суд першої інстанції достовірно не пересвідчився про отримання такої ухвали скаржником. 
Застосування наслідків встановлених положеннями пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, можливе за умов беззаперечного встановлення та з`ясування судом дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, яке є визначальним для встановлення факту невиконання вимог вказаної ухвали.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що на час прийняття оскаржуваної ухвали про повернення позову суд першої інстанції достовірно не пересвідчився про отримання позивачем ухвали про залишення позову без руху, тому застосування процесуальних наслідків, передбачених ч. 4  ст.169 КАС України, є необґрунтованим.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2  ст. 6 КАС України  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а  ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"  визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).
У Рішенні у справі "Bellet проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Зважаючи на вищенаведене, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.
Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати , а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до    статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.    
Керуючись ст.ст.  243,  250,  308,  311,  315,  320,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 в адміністративній справі №160/3964/21 скасувати.
Справу № 160/3964/21 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1  ст.325 КАС України  та не підлягає оскарженню відповідно до  ст.328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 15.06.2021.     
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва