П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 495/3979/17	
Головуючий в 1 інстанції: Прийомова О.Ю.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів   – Кравця О.О.,
                                 – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 січня 2021 року про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області, про визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, - 
В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області, про визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. 
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійним та скасовано рішення Маразліївської сільської ради від 05 травня 2017 року № 406- VII «Про дострокове припинення повноважень старости села Долинівка Білгород – Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаду старости с. Долинівка Білгород – Дністровського району Одеської області. Стягнуто з Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2017 року по 05 грудня 2017 року у розмірі 26051, 90 грн. Стягнуто з Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Стягнуто з Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В подальшому, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року. Таким чином, постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року набрала законної сили.
24 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, в якій просив суд визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення його до виконання; поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 495/3979/17.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 січня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції порушені вимоги норм процесуального права, тому просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити ухвалу про задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №495/3979/17.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що обставини неодноразових звернень позивача до суду, органів державної виконавчої служби, на протязі всього періоду виконання рішення суду після його ухвалення, включаючи звернення до Білгород-Дністровського відділу ДВС для повторного пред`явлення до виконання виконавчого документа 23.11.2020 року, є об`єктивними доказами поважності причини пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був визначений на протязі трьох років з дня набрання рішенням законної сили, а саме до 18.12.2020 року, доказів поважності причин пропуску пред`явлення такого до виконання заявником-позивачем не надано, більш того прийнявши до уваги, що виконавчий лист № 495/3979/17 від 14.03.2018 року вже перебував на виконанні, та виконавче провадження було закінчено за нормами ЗУ «Про виконавче провадження», тому суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його зробленим із порушенням вимог процесуального права з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 14 КАС України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно із частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
За правилами частини 1, 2 та 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
За приписами ч. 1 ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
В розумінні наведеної норми, поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання можуть вважатися обставини, які були об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача (стягувача) і були пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного пред`явлення його до виконання.
Слід зазначити, що процесуальним законодавством не визначено переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд повинен поновити пропущений строк.
Європейський суд з прав людини, в своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Конституційним Судом України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року, зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Колегією суддів встановлено, що 05 грудня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області видав виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на посаду старости с. Долинівка Білгород – Дністровського району Одеської області за строком пред1явлення до 18 грудня 2020 року.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 14.03.2018 року – його було повернуто 11.04.2018 року без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» / про що свідчить відмітка у ньому.
19.06.2018 року виконавче провадження було закінчене відповідно до п.11 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», з підстав невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, внаслідок чого виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження/.
25.11.2020 року старшим державним виконавцем Білгород - Дністровського МР ВДВС ПМУЮ складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з підстав ч.2 ст 40 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме оскільки виконавче провадження щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків, передбачених Законом.
Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у даній справі позивач послався на те, що постанова суду у встановлений законом строк відповідними органами Державної виконавчої служби і не виконана.
Колегія суддів наголошує, що виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Гарантоване особі у статті 6 Конвенції право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40). У рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: «…що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. У п. 48 цього рішення Європейський Суд з прав людини зробив висновок, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. І далі, у п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем обставини є поважними причинами пропуску ним строку пред`явлення виконавчого листа у даній справі до виконання.
У пунктах 48-49 рішення Європейського Суду з прав людини справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), суд зазначив, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. На таких самих підставах Суд визнав, що такий стан справ породжував питання про відповідальність держави за виконання судового рішення від 29 липня 2003 року і що у зв`язку з його невиконанням заявник може претендувати на статус жертви від порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу.
На думку колегії суддів, внаслідок невиконання органом місцевого самоврядування рішення суду, яким підтверджено право позивача на поновлення на роботі, продовжується порушення його прав, що зводить нанівець результати судового захисту.
За викладених обставин справи, колегія суддів, виходячи із конституційно встановленої обов`язковості виконання судових рішень, що набрали законної сили та причин, з яких позивачем було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, вважає заяву позивача про поновлення пропущеного строку такою, що підлягає задоволенню.
При цьому суд враховує висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах, викладених зокрема у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2020 року (справа № 712/9872/13-а).
Отже, суд першої інстанцій дійшов неправильного висновку, що пропуск строку заявником відбувся з його вини, у зв`язку з чим помилково не визнав причини пропуску такого строку поважними.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд,-          

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 січня 2021 року – задовольнити. 
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 січня 2021 року про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області, про визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди – скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №495/3979/17.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                               М.П. Коваль

Суддя:                                                                                     О.О. Кравець

         Суддя:                                                                                     Л. Є. Зуєва