КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №756/445/21                                                                                   Головуючий в 1 інстанції Касьян А.В.
Провадження №33/824/2116/2021                                                             Суддя-доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Голуб С.А., 
за участі осіб, які з`явились в судове засідання:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисник - адвокат Левченко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,
 
ВСТАНОВИВ:
 
15 січня 2021 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшов адміністративний матеріал, складений 26 грудня 2020 року інспектором 2-ої роти 3-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції ОСОБА_2 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №015245 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що ОСОБА_1 26 грудня 2020 року о 21:20 керував транспортним засобом марки Renault Kangoo (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Богатирській у м. Києві та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. У водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що розгляд справи відбувся незаконно, матеріали справи та протокол про вчинення адміністративного правопорушення містять у собі значні порушення чинного законодавства, при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції невірно засновані норми процесуального та матеріального права, що призвело до необ`єктивного та упередженого розгляду справи.
Так, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, незаконно та необґрунтовано, за відсутності допустимих та достатніх доказів із порушенням законодавства.
Також скаржник зазначає, що на протязі 2020 року відбувались зміни у законодавстві у сфері адміністративних правопорушень, та направляючи до суду матеріали щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, поліцейським не зазначено в якій редакції закону кваліфіковані дії водія, натомість викладено як ознаку правопорушення вчинення ДТП.
В порушення вимог ст. 36 КУпАП справу відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП розглянуто 24 лютого 2021 року і притягнуто до адміністративної відповідальності у справі №756/1946/21.
15 березня 2021 року у відповідності до ст. 268 КУпАП стороною захисту, в канцелярії суду зареєстровано клопотання-пояснення щодо допиту в якості свідків інспекторів УПП у місті Києві ОСОБА_2 і ОСОБА_3 які писали по черзі один протокол серії ДПР18 №015245 відносно ОСОБА_1 . Необхідність допиту виникла також щодо з`ясування обставин виконання вимог ст. 256 КУпАП України, наголошено про одноособовість початку провадження у справі, а на відеозапису чітко видно як інспектор чоловічої статті також пише протокол серії ДПР18 № 015245 відносно ОСОБА_1 .
Разом з тим, не вжиття судом першої інстанції заходів щодо забезпечення явки свідків та подальшого допиту, що спричинило необ`єктивний розгляду справи та однобокий і обвинувальний нахил.
Окрім того, у фабулі протоколу зазначено, що «26.12.2020 року о 21 годині 20 хвилин у місті Києві, по вул. Богатирська, водій ОСОБА_4 керував ТЗ Renault Kangoo д.н.з НОМЕР_1 та скоїв ДТП. У водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків».
Скаржник зазначає, що складали протокол по вулиці Полярна 20 -Д, міста Києва де і знаходилось місце ДТП, з місця події водій не від`їжджав. При цьому до вулиці Богатирська міста Києва він взагалі не доїхав.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №015245 містить ознаки фальсифікації, ні місце, а ні події не відповідають реальним подіям, а записані свідки у протоколі не інспектором ОСОБА_2 , яка записала, що його склала, а інспектором Мостовим, у чистий бланк, що підтверджується відеозаписом подій.
Відомості про свідків, у протоколі в графі «Свідки чи потерпілі» візуально проглядається почерк, який відрізняється від заповненої основної частини протоколу.
У рапорті написаного інспектором роти № 2 батальйону № 3 полку №1 УПП у місті Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 зазначено, що ДТП сталося за адресою вулиця Полярна 20 Д, де на місці водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці.
Далі по тексту, у останньому абзаці рапорту також міститься фальсифікація подій: «До приїзду ШМД було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 015245 за ч.1 ст. 130 КУпАП та водій ОСОБА_1 в кареті ШМД почав себе неадекватно поводити, виражатися нецензурною лексикою та відмовився від підпису в протоколі. В подальшому гр. ОСОБА_1 було госпіталізовано до ШМД та подію оформлено як ДТП з потерпілим». Пропонує підписати інспектор ОСОБА_3 у період коли водій сидить у кареті ШМД.
Викладені обставини не відповідають дійсності, оскільки від початку прибуття на місце події працівників управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, які провокували водія до зміни поведінки, водій був ввічливий, визнав вину у вчиненні ДТП та вказав, що здійснить відшкодування матеріальних збитків. Натомість лейтенант поліції ОСОБА_3 в порушення вимог закону «Про Національну поліцію» та професійну етику о 22 годині 09 хвилин наніс удар ОСОБА_1 в кареті швидкої допомоги, за відмову здійснити підпис у протокол, який він не складав, таким чином ч. 2 ст. 256 КУпАП не виконана.
Наголошує, що відеозапис на диску приєднаний до матеріалів справи є сумнівним доказом і саме суддею визнано його як доказ, адже до протоколу приєднані камери АА-00544, АА-00577, а не диск з відеозаписом, що порушує принцип змагальності сторін.
У постанові суду зазначено, що «відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського № АА 00544 та АА 00577, з якого вбачається, що ОСОБА_5 не заперечував проти вживання пива», разом з тим, не опитано ОСОБА_6 і графа пояснення особи не заповнена. При цьому ОСОБА_6 не вказав, яке пиво він пив алкогольне чи не алкогольне і коли, а тому здійснено висновок про вживання ОСОБА_1 алкоголю на суб`єктивних припущеннях.
Аналізуючи зміст відеозапису на диску, встановлено, що він не є безперервним, при цьому підтверджує, що водію не було роз`яснено його права та обов`язки, в порушення вимог ст. 256 КУпАП не оформили протокол, в присутності свідків не запропонували проходити огляд. Жодний пункт бланку не заповнений у відповідній послідовності та процесуальна дія виконана з порушенням вимог КУпАП.
Окрім цього, відсутні й докази того, що відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння була прийнята працівником поліції у присутності свідків.
Також, протокол про адміністративне правопорушення складено без участі ОСОБА_1 , другий примірник не вручено, засобами поштового зв`язку не направлявся, акт огляду на стан сп`яніння не було вручено, а направлення приєднано до матеріалів справи не надано ОСОБА_1 , що він пройшов огляд у лікарні куди його повезла швидка допомога.
Окрім наведеного, не можливо визнати в якості належного доказу вини ОСОБА_1 наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Не можливо зробити висновок про процедуру проведення, час та місце не відповідає подіям.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить скасувати оскаржувану постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також на адресу Київського апеляційного суду 15 квітня 2021 року надійшли доповнення до апеляційної скарги в яких зазначено, що Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто запис відеозапису, якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, має бути повним, а не його окремі кориговані частини.
Відеозапис, який здійснювався із нагрудної камери поліцейського, який не фіксує як саме правопорушення, так і законність дотримання поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 від початку до її завершення.
При цьому, до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №015245 від 26 грудня 2021 року не додано доказів, що саме поліцейська ОСОБА_2 чи інший інспектор є тією відповідальною особою, якому згідно п.6 Інструкції № 1026, надано дозвіл на копіювання та видачу цього відеозапису, а в протоколі зазначено, що приєднані дві камери. Також не надано доказів, що відповідна відмітка робилась у Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів, що ставить під сумнів законність копіювання та видачі долученого до протоколу відеозапису з нагрудної камери, саме поліцейській ОСОБА_2 чи іншій особі, а відтак, докази, які зібрані з порушенням порядку встановленого законом є недопустимими та не можуть братись до уваги в силу ст.74 КАС України.
Як вбачається із доданого до протоколу відеозапису, він не вівся безперервно, а є коригованим та скопійованим, і складається із двох частин, що свідчить про те, що такий відеозапис був змонтованим та викривляє дійсні обставини справи, а тому такий відеозапис є об`єктивно сумнівним доказом на підтвердження обставин описаних у протоколі.
Сторона захисту вважає, що працівником поліції не дотримано вимог п.6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, а також вимог п.12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
На підставі викладеного в доповненнях до апеляційної скарги, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції витребувати з УПП у місті Києві ДПП витяг з Журналу обліку копіювання та видачі відеозаписів від 26 грудня 2020 року щодо формування запису та приєднати повний зміст відеозапису.
ОСОБА_1 та його захисних - адвокат Левченко Л.О., які з`явилися в судове засідання, підтримали апеляційну скаргу та просили суд апеляційної інстанції її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що як протокол так і матеріали справи не містять будь-яких пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень, заперечень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення, в тому числі не містить зазначених мотивів відмови такої особи від його підписання. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи не містять, не надано таких і під час судового розгляду справи. Натомість факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку за допомогою спеціальних технічних засобів; відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського №№АА00544 та АА00577, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання ним алкоголю того дня (2,5 літра пива), поліцейський роз`яснив йому порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди або у лікаря-нарколога в медичному закладі, а також те, що він має право відмовитися від проходження такого огляду та іншими документами та матеріалами, які містять інформацію про правопорушення. Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 №1452/735.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), виявлені працівниками поліції 26 грудня 2020 року у водія транспортного засобу ОСОБА_1 в розумінні пункту 3 Розділу 1, пункту 1 Розділу 2 Інструкції №1452/735, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці ДТП, а у випадку відмови від проходження такого огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 6 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 7 цієї Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 6,7 Розділу Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , адміністративній відповідальності підлягає особа, яка керує транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від медичного огляду відмовився і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Так, з відеозапису нагрудних камер поліцейських АА-00544, АА-00577, які були переглянуті судом апеляційної інстанції під час підготовки матеріалів справи до розгляду, було встановлено, що ОСОБА_1 беззаперечно стверджував, що вживав алкогольні напої, а саме пиво об`ємом 2,5 л., перед тим, які сісти за кермо. На запитання поліцейського «чи знав він про наслідки кермування в стані алкогольного сп`яніння?» відповів що знав, також повідомляв поліцейському, який складав протокол про адміністративне правопорушення, що свою вину визнає в повному обсязі та погоджується пройти огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою Drager.
Однак, в подальшому ОСОБА_1 прийняв рішення про відмову від огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою Drager та в лікаря-нарколога.
З матеріалів відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 викликав швидку медичну допомогу, оскільки отримав ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за його участі. Таким чином, посилання скаржника про те, що йому не було видано копію протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 було госпіталізовано медичними працівниками.
Надані суду першої інстанції результати лабораторних досліджень від 26 грудня 2020 року, зроблені о 23 год 12 хв. не є належним доказом, який й би підтвердив відсутність в крові ОСОБА_1 алкоголю, оскільки в дослідженні не вказано конкретно вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 , а також те, що такий огляд лікарем здійснювався без присутності поліцейського, що суперечить Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Докази надані ОСОБА_1 про те, що останній відшкодував завдану ним шкоду всім іншим учасникам дорожньо-транспортної пригоди, оцінюються судом критично, оскільки не можуть підтверджувати факт невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Посилання скаржника на те, що матеріали відеозапису суперечать правилам професійної етики працівників патрульної поліції та те, що працівниками патрульної поліції були одягнуті кайданки на скаржника не можуть бути покладені в основу звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. Зазначені обставини можуть бути підставою лише для оскарження дій працівників поліції в адміністративному чи кримінальному судочинстві.
Також суд апеляційної інстанції не враховує доводи апеляційної скарги та доповнень до апеляційної скарги щодо того, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не є належним та допустимим доказом в силу ст. 74 КАС України, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом застосовуються положення виключно чинного КУпАП, а не положення Кодексу адміністративного судочинства, які регулюють інші за змістом публічно-правові відносини.
Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення не може розцінюватися судом як належний чи не належний доказ, оскільки протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильним.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських №АА-00544, АА-00577.
Вказані свідки є випадковими перехожими, не зацікавленими в результаті розгляду справи, а тому підстав не довіряти їм апеляційний суд не вбачає.
Крім того, відмова від огляду у лікаря-нарколога підтверджується відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського АА-00544 та АА-00577, на якому зафіксовано, як поліцейський в присутності двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою Drager або ж проїхати до закладу охорони здоров`я, на що останній відмовляється. При цьому поліцейським роз`яснено правопорушнику наслідки такої відмови.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильними і таким, що відповідає матеріалам справи.
Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для виклику та допиту як свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_2 та інспектора УПП у м. Києві ДПП Мостового, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення містять всі належні та допустимі докази на підтвердженні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно вказано місце його складення та місце дорожньо-транспортної пригоди, то судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови в судовому засіданні було встановлено, що місце події та місцем складення протоколу про адміністративне правопорушення є вул. Богатирська у м. Києві, таким чином в протоколі про адміністративне правопорушення вірно вказано дату та місце його складення.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги вважаю, що при розгляді даної справи, судом було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                                 С.А. Голуб