Ухвала 
                           
06 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 569/14416/17
провадження № 61-2928св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2018 року, у складі головуючого судді Тимощука О. Я., та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року, у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С., Хилевича С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання у квартирі АДРЕСА_1 у період з 2009 року до часу звернення з цим позовом. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року позов задоволено. 
Установлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , 1986 року народження, у квартирі АДРЕСА_1 в період з 2009 року до цього часу. 
Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржено і набрало законної сили.
У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року.
Заява мотивована тим, що після постановлення рішення суду та набрання ним законної сили, стали відомі обставини, які є істотними для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.
Зокрема, вказані обставини пов`язані з одержанням достовірних відомостей, що не були і не могли бути відомі суду і їй на час розгляду справи, а саме, про те, що ОСОБА_1 в дійсності не проживала в квартирі АДРЕСА_1 ні на час смерті ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ні на час смерті ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і не вела спільно з ними господарство, оскільки на той час вона проживала в квартирі свого батька за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказує на те, що після прийняття судом рішення у вказаній справі, заявнику стало відомо про те, що особи ( ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ), які підписували акт від 01 липня 2014 року перебувають у дружніх стосунках з ОСОБА_1 та не проживають у під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , в якому розташована квартира АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 взагалі не проживає у вказаному будинку, а підпис ОСОБА_7 отримано ОСОБА_1 під впливом обману.
Заявник зазначає, що вказані обставини, що стосуються відомостей, які спростовують факт проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 і ведення спільного господарства з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали достовірно їй відомі лише 18 та 24 квітня 2018 року, вони мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про фактичне місце проживання ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що може вплинути на вирішення питання про наявність або відсутність законних підстав для реалізації права на спадкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо спадкового майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Заявник вважає такі обставини нововиявленими, які не були і не могли бути відомі їй як відповідачу під час первинного розгляду справи, а тому є всі необхідні та достатні підстави для перегляду вищевказаного рішення суду за нововиявленими обставинами.
На підставі викладеного просила суд скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року задоволено.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2018 року залишено без змін.
У лютому 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2018 року, постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року тазалишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року.
Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У квітні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
На адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів. 
Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання призначити до судового розгляду.
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв 
 
                                                                                                            С. О. Карпенко 
 
                                                                                                            І. М. Фаловська