П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/11645/20	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13  січня 2021 року (суддя Аракелян В.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 13.01.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :

2 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просила:
- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком згідно пункту 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 
- зобов`язати пенсійний орган зарахувати до стажу роботи позивачки період здійснення нею підприємницької діяльності з 16 січня 1995 року по 31 березня 2002 року, а також період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2011 року та зобов`язати призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком згідно пункту 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 3 липня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Одеській області №156050006710 від 10.07.2020 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.07.2020 року вх. №5337 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні іншої частини адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Частково не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивачки період здійснення нею підприємницької діяльності та зобов`язати призначити пенсію, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в цій частині.
В обґрунтування апеляційної скарги позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність у відповідача дискреційних повноважень у спірних правовідносинах та приписи статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), наполягає на тому, що для повного захисту її прав та уникнення повторного звернення до суду у разі повторної відмови у призначенні пенсії за віком, необхідним є саме зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 1999 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується довідкою від 20.08.2019 №2505-14, виданою Відділом документального та інформативного забезпечення управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (а.с. 13) та копією відповідного свідоцтва (а.с. 10).
16 січня 2001 року ОСОБА_1 взята на податковий облік у ДПІ Суворовського району м. Одеси, що підтверджено відповідною довідкою від 06.04.2000 року №104 (а.с. 12).
З 1 жовтня 2008 року ФОП ОСОБА_1 взята на облік в управлінні ПФУ в Суворовському районі м. Одеси, що підтверджено Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11 з.б.).
Згідно листа ГУ ДПС в Одеській області №143/Б/15-32-51-09-32 від 04.09.2019 ФОП  ОСОБА_1 була обрана спрощена система оподаткування шляхом сплати єдиного податку: з 01.04.2002 по 31.12.2006 – 40 грн. щомісячно; з 01.01.2007 по 31.12.2011 – 200 грн. щомісячно; з 01.01.2012 по 03.12.2018 ФОП ОСОБА_1 знаходилася на другій групі єдиного податку спрощеної системи оподаткування зі ставкою податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати; з 03.12.2018 – стан припинено, але не знято з обліку (а.с. 67).
3 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 41).
Згідно розписки-повідомлення до заяви було надано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; копію трудової книжки серії НОМЕР_2 ; а також інші документи: копію атестату №2856 від 07.07.1977 року, довідки з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності №143/Б/15-32-51-09-32 від 04.09.2019 року, довідки про заробітну плату до 01.07.2000 року, документ про стаж, квитанції (14 документів), свідоцтво про шлюб (а.с. 42).
Також 3 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до пенсійного органу заяву про винесення рішення про призначення пенсії на підстав наданих документів, повідомивши, що інших документів наміру надавати не має (а.с. 61).
10 липня 2020 року Управлінням застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ України в Одеській області прийнято рішення №156050006710, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за віком на підставі наданих нею документів (а.с. 39).
Відмова у призначенні пенсії вмотивована відсутністю необхідного страхового стажу, якій згідно статті 26 Закону №1058 становить не менше 27 років.
Згідно розрахунку пенсійного органу страховий стаж заявниці становить 22 роки 1 місяць, оскільки до нього не було включено періоди з 16.01.1995 року по 31.03.2002 року, а також період з 01.01.2004 року по 31.12.2011 року.
Для вирішення питання щодо призначення пенсії за віком заявниці було рекомендовано звернутись до відділу обслуговування громадян та повідомлено, що у разі надання додаткових довідок до 2 жовтня 2020 року їй буде призначення пенсія з дати виникнення права.
Не погоджуючись з неврахуванням до страхового стажу вищезазначених періодів ОСОБА_1 звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Скасовуючи рішення про відмову у призначені позивачці пенсії суд першої інстанції виходив з того, що при його прийнятті пенсійний орган не урахував усі обставини, що мали значення для його прийняття.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає йому правову оцінку при розгляді даної справи.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивачки період здійснення нею підприємницької діяльності та зобов`язання призначити пенсію суд першої інстанції вважав, що з урахуванням неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, належним способом захисту порушених прав є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути її заяву та прийняти рішення з дотриманням вимог пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі – Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Статтею 2 цього Закону визначені види державних пенсій, зокрема пенсії за віком.
Згідно частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон № 1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Абзацом першим частини першої статті 24  Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац першим частини другої статті 24  Закону №1058-IV).
Згідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі – Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1 цього Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж.
Відповідно до абзацу третього підпункту 2 пункту 2.1 (у редакції чинної на час звернення позивача до пенсійного органу), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі  статтею 26  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Згідно пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно до абзацу 1 пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Проаналізувавши наведені норми права колегія суддів дійшла висновку про те, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності, роз`яснювати такій особі її права, а також надавати строк для усунення вказаних недоліків.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем в порушення вказаного порядку, під час прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 не було використано обов`язкову довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, та не було враховані надані до заяви документи, а саме квитанції про сплату страхових внесків.
Враховуючи, що відповідач як уповноважений орган для призначення пенсії, до компетенції якого і входить розгляд документів, не виконав обов`язку щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих ОСОБА_1 документів та не вчинив дій на виконання своїх обов`язків щодо пошуку інформації про заявника, колегія суддів вважає, що її позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати стаж та призначити пенсію є передчасними, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку належним способом захисту порушених прав позивачки є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути її заяву з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
З огляду на наведене судами у даній справі не досліджувалося обґрунтованість обрахунку відповідачем наявного страхового стажу позивача та не надавалася правова оцінка неврахування до страхового стажу діяльності позивача у періоди з 16 січня 1995 року по 31 березня 2002 року, а також з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2011 року.
Приймаючи до уваги, що пенсійним органом не було належним чином розглянута заява позивачки про призначення пенсії (необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про відсутність у відповідача дискреційних повноважень у спірних правовідносинах, оскільки суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, якими не надавалась оцінка компетентним органом, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії. Адже завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
Безпідставними є посилання апелянта і на правову позицію, яка міститься в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №815/6881/16, від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16, від 13 червня 2018 року у справі №815/6768/15, від 17 серпня 2020 року у справі №820/1683/18, так як правовідносини, що є предметом дослідження у цій справі, не є подібними до правовідносин у наведених позивачкою справах.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
При цьому факт прийняття пенсійним органом 16 лютого 2021 року рішення, яким ОСОБА_1 повторно відмовили у призначенні пенсії за віком зазначених висновків не спростовує, оскільки у разі незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, вчиненими на виконання рішення суду, позивач має встановлене законом право звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                                  В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                          І.П.Косцова

Суддя                                                                                          Ю.В.Осіпов